A TŐZEG MAGYARORSZÁGON. 
377 
Valószínűleg ez ama terület, melynek égéséről Borusch György, Kés¬ 
márk város rektora a következőt beszéli: «A naphtikus föld Rókus felé ki¬ 
gyulladt 1705-ben. Bár a bélaiak Lubomirszky parancsára árkot hánytak, a 
tűz azon mégis áthatolt és égett egészen őszig, mig az eső eloltotta. Ha az 
ember botját a földbe szúrta, utána szikrák, sűrű füst és kénszag törtek elő».* 
E telepen találtak csont-maradványokat, állítólag a rénszarvas lábszár 
csontjait; továbbá kova és obszidián szilánkokat, homokkőből (és perlitből?) 
készített vésőket és egyéb szerszámokat; továbbá bronzkéseket, bronzgyön¬ 
gyöket és bronzsodronyt; átfúrt agancsot és agyagedények törmelékeit. E 
tárgyak Dr. Greisinger, Szepes-Béla város orvosa birtokában vannak. 
2. Baldócz és Nemessán községek határában a baldóczi-fürdő mellett 
magasabb fekvésű lapályon terül el egy kb. 50—60 holdra becsülhető síkláp. 
Vastagsága igen változó, így alsó részében a fürdővel szemben meghaladja 
a 7 m-t; felső részében egyes területeken 4—5 m-t; közel széleihez pedig 
alig 40—50 cm vastag. A fúróval nyert anyagból csak annyit lehetett meg¬ 
tudni, hogy a felső rétegek sárgás barna színűek ; a középső fehéres rétegek 
a legtisztábbak; az alsók sötét feketések, sok mészhomokot és csigahéjat 
tartalmaznak. Csak kisebb fatuskók és faágak fordulnak elő a tőzegben. Az 
altalaj agyag. 
Egy másik tudósító szerint: 
3. Káposztafalu mellett a Hernád vize fölött előfordulna egy kb. 100 
holdnyi nagy «Rohrwies» nevű síkláp, melynek vastagsága 2,35—3,20 m. 
E lápon még 1869-ben hattörpe-nyirfa (Betula nana L.) tenyészett. 1810-ben 
még annyira bővelkedett a láp vízben, hogy a Csáky gróf család tagjai azon 
csónakázva vadásztak vízi madarakra. 
Dr. Filárszky úr szerint vannak még nádas és réti-lápok Szepes-Tót- 
falu, Leibitz, Ferberg, Hunfalu és Durand községek határában. 
Föllápok: 
1. Rókusz falutól nyugatra és északnyugatra a rókuszi malmok alatt 
veszi kezdetét egy föllápos terület és a rókuszi fensíktól szegélyezve húzódik 
csaknem a Magas Tátra tövéig (Farcsík) számos kisebb-nagyobb megszakí¬ 
tással. Alsó része, mely már Szepes-Béla határához tartozik, közel az le) 
alatt említett «Rohrwiesen» nevű síkláphoz fekszik és a «Bárpöschchen» 
nevet viseli. Felső része erdős terület és már Késmárk határában van. A 
rókuszi lakosok egy részét «Hausleuttheilung»-nak, illetőleg «Theilung»-nak 
nevezik. 
A lápterület mindössze 10-—12 holdra tehető; az egyes lápok többnyire 
kicsinyek, 1—1 Va—2 hold nagyságúak és még kisebbek. Nagyrészük csekély, 
15—25 cm vastag tőzegréteget foglal magában; csak a «Hausleuttheilung» 
nevű területeken vannak 90—100 cm vastagok is. Két réteget lehet itt 
* Schossberger Károly : A turfa stb. Budapest 1892. 3. 1. 
(247) 
