378 
DS STAUB MÓRICZ 
megkülönböztetni; az alsóban fatuskókat is találtak. Egy helyen a tőzegré¬ 
tegben két 1 cm-nyi vastag agyagréteg húzódik át párhuzamosan a föld¬ 
szintjével. Az altalaj homok, kavics, agyag. 
Pokorny (i. li. 137. 1.) ama kitétele, hogy Jermy tanár szóbeli tudósí¬ 
tása szerint a «Stösscken» (Farcsík) alján Késmárktól iVa mérföldnyire a 
völgyben egy óra járásnyi hosszúságú fölláp van, mely valószínűleg a béla- 
rókuszival azonos, tényleg csak az itt szóban levő terület felső részére szo- 
rítkozbatik, de korántsem az itt 1 c) alatt «Rohr\viesen» név alatt említettre. 
2. Tátrafüred mellett Uj-Leszna határában van az ú. n. «tátrafüredi 
láp#. 1 10 holdnyi terjedelmű, de nem képez összefüggő területet. Rajta két 
egymástól lényegesen különböző formatiot lehet felismerni, ú. m. régibbet és 
újabbat; az előbbeni majdnem tiszta erdei-láp, nem süppedékes és silány 
vegetatioval biró, nagyrészt a vörös fenyővel befásított, közepén 130 cm 
vastag területet képez. Az utóbbi igen süppedékes, mocsaras, közepe táján 
40—50 cm vastag, tiszta spliagnumláp, a jellemző növényzettel és gyérebb 
faállománynyal. Mindkettő csaknem párhuzamos irányban húzódik egymás 
mellett lefelé a hegy lejtőjén. Az elsőben 3—4 m-es mélységet, a mint ezt az 
irodalomban említik, sehol sem találhatni, kétrétegű; ellenben a sphagnum- 
lápban csak egy réteget lehet fölismerni. Fatuskók és fatörzsök előfordul¬ 
nak bennök; az altalaj itt is homok, agyag. 
3. Batizfalu határában a M.-Tátra alján, magasan a Máriássy-féle 
fürészmalom, a nyaraló és turista út között fekszik egy kb. 30 holdnyi nagy 
lápos terület, melynek neve «Hági», de inkábba «Máriássy-féle tőzegtelep)) 
név alatt ismeretes. Az egyes lápok közepük táján 40—GO—90 cm-, széleiken 
10—20 cm-nyi vastagok. Általában két réteget lehet bennök megkülönböz¬ 
tetni ; a felső csaknem tiszta sphagnumtőzeg; az alsó fában és faanyagban 
is gazdag. Az altalaj kavicsos homok és agyag, helyenként nagyobb kövek 
is vannak; ilyeneket a láp területén szabadon is láthatni. 
Ezeken kívül dr. Filarszky úr még a következő föllápterületeknek 
vette hírét : 
4. Felka határában. 
5. A mengusfalvi lápos terület. 
6. Az Ó-Leszna melletti lápos terület. 
7. A Magas-Tátra lápjai: Csorbai-tó, Fehér-tó stb. 
8. Szomolnokhuta fölött egy keskeny sphagnum láp. 
A Csorbai-tó környékén előfordufó föllápokra vonatkozólag Reumann A. 
1893-ban megjelent közleménye ad bővebb felvilágosítást. 2 
1 A rajta levő savanyú vizforrásokat a nép «Gretzkocher»-nak (daraforralók) 
mondja. 
2 Rehmann A.: Eine Moránenlandscbaft in dér Hőben Tátra und andere Glet- 
scberspuren dieses Gebirges. (Mittbeilungen dér k. k. geograpb. Ges. in Wien 1893 
Bd. XXXVI. pag. 493—498.) 
( 248 ) 
