36 
sten altid følges ad og omtrent er lige almindelige; paa noget 
mere beskyttet Kyst holder Ceramium acanthonotum længst ud, 
og Simmons, der efter sine egne Udtalelser (50, p. 250 og 273) 
ikke havde megen Lejlighed til at færdes paa udsat Kyst og 
derfor ikke fandt Callithamnion arbuscula, kalder som Følge 
heraf ogsaa dette Samfund for Ceramium-Formaiionen. 
Som smaa, 2—4 Tommer lange, rødbrune, tætte Duske sidder 
disse Alger fæstede enten paa Balanerne eller paa selve Klip¬ 
pen, dannende snart en mere spredt Bevoxning snart ogsaa et 
ganske tæt Dække. Ved deres overordentlig rige Forgrening 
og tætte, kompakte Voxemaade faar de et næsten spongiøst 
Udseende, og ved Flodtid suger de sig i Virkeligheden ogsaa 
fulde af Vand, der tilbageholdes kapillært under Ebben, saa- 
ledes at man altid selv efter flere Timers Tørlægning finder 
dem saa vanddrukne, at man kan vride Vandet af dem som af 
en Svamp, et Forhold som Kjell man (25, p. 479) allerede har 
hentydet til. Ganske paa samme Maade udtaler Bert hold 
sig om Callithamnion granulatum, som nogle faa Gange ved 
Færøernes Kyster er fundet sammen med C. arbuscula , med 
hvilken den i Voxemaade stemmer meget overens. Han skri¬ 
ver saaledes om den (4, pag. 406): »Bemerkenswerth sind in 
dieser Hinsicht die dichten Thallome von Callithamnion granu¬ 
latum mit sparrig gespreizten Åsten, welche sich wie ein 
Schwamm mit grosseren Wassermengen vollsaugen, wodurch 
ein Austrocknen auch nur der peripherischen zarten Spitzen 
vollståndig verhindert wird.« 
Medens dette Samlag paa mindre udsatte Steder næppe naar 
op over højeste Flodgrænse, kan det paa stærkt udsatte Steder 
godt stige ret betydelig over denne; saaledes fandt jeg ved Vi- 
derejde paa Skær udenfor Landingspladsen et kraftig udviklet 
C allithamnio n-Samfund , der gik tiere Fod op over Flodgrænsen 
(se Tavle 3). Det voxede her paa stejlt skraanende Klippevægge, 
og foruden de to Karakteralger fandtes enkelte Porphyra nmbili- 
calis og talrige Himantlialia lorea , der dog kun i den lavere 
liggende Del af Samfundet var i Stand til at fruktificere; end¬ 
videre forekom Acrosiphonia albescens og Polysiphonia urce- 
olata, der begge ved deres tætte, flltagtige Voxemaade formaar 
at tilbageholde Havvand, samt Ceramium rubrum, Diunontia 
filiformis, Scytosiphon lomentarius, Phyllitis zosterifolia, en¬ 
kelte smaa Alaria esculenta og endelig som Undervegetation i 
