53 
vertikal næppe er en Fod bredt (se Tavle 10). Det er i fugtig 
Tilstand af en lys, gnllig-olivenbrun Farve, men ved stille Vejr 
er det ofte udsat for Indtørring, og Peluetia kan findes næsten 
ganske tør og stiv og bliver da næsten sort; i de Bugter, hvor 
Tidevandet er umærkeligt, er den, som rimeligt er, særlig udsat 
for Indtørring, og at Forholdene her er mindre gunstige for den 
end paa Steder, hvor den regelmæssig naas af Tidevandet, viser 
sig i dens ringe vegetative Udvikling, idet Exemplarerne f. Ex. i 
Kalbakfjorden, navnlig de øverst voxende, ofte knap var en 
Tomme lange og næsten kun bestod af Receptakler, en Form 
som Simmons har kaldt f. minima; dog kan denne dværg- 
agtige Udvikling her inde i Fjordene maaske ogsaa for en Del 
tilskrives det meget ferske Vand, der stadig strømmer ud fra 
Elvene og navnlig gør Overfladevandet, som Peluetia kommer i 
Berøring med, meget ferskt. I Peluetia- Samlaget forekommer 
kun sjældnere andre Alger, formodentlig fordi kun faa Alger 
paa beskyttet Sted fonnaar at voxe saa højt over Havet. Epify- 
tisk paa Peluetia findes dog undertiden Ulothrix flacca og Ecto- 
carpus litoralis, og paa Klippen ses som Undervegetation foruden 
Verrucaria, Hildenbrandia rosea og i Revner i Klippen Rhodo- 
chorton Rothii og Ectocarpus litoralis. 
Under dette Samlag følger altsaa paa beskyttet Kyst et 
Fncus uesiculosus-Ascophijllum nodosum- Samlag. Det er yderst 
almindeligt og har paa svagt skraanende Klipper en meget stor 
Udbredelse i horizontal Retning; særlig yppig synes disse Alger 
at voxe, hvor Kysten bestaar af større eller mindre Rullesten og 
Klippeblokke. Paa disse voxer i Almindelighed øverst og inderst 
mod Land Facas uesiculosus i store, tætte Buske, og lavere nede 
hænger Ascophijllum nedad Stenenes Sider (se Tavle 12). Dog 
kan Ascophijllum ogsaa findes voxende over Fucus uesiculosus , 
hvad jeg har set f. Ex. i Vestmanhavnbugten, og Stromfelt 
skriver ogsaa (51, p. 10), at Ascophijllum voxer øverst og læn¬ 
gere nede Fucus uesiculosus *) hvorimod Ro sen vinge for Grøn¬ 
lands Vedkommende angiver, at Fucus uesiculosus voxer øverst. 
Det forekommer mig sandsynligt, at denne ogsaa ved Færøerne 
noget forskellige Forekomst af disse to Arter kan forklares der¬ 
ved, at Fucus uesiculosus , som alt nævnt, fordrer mest Beskyttelse: 
derfor voxer denne Alge paa et noget mere udsat Sted inderst 
mod Land og øverst, medens den paa en saa beskyttet Loka- 
*) Efter Jonsson (22, p. 192—93) er dog det modsatte i Almindelighed Tilfældet. 
