Linie, hvor Alaria -Samlaget begynder. Den nedre Grænse for 
denne Region sættes af Kjeliman ved 20 Favne Kurven, og 
det algebevoxede Terrain under denne Dybde kalder han den 
elitorale Region. Valget af denne Dybdegrænse begrunder han 
derved, at Algevegetationen ved og under 20 Favne bliver ens¬ 
formig og fattig paa Arter, idet de fleste sublitorale Alger ikke 
trives saa dybt; men han fremhæver, at Grænsen dog er »we- 
niger scharf oder wenigstens nicht so auffallend« mellem disse 
Regioner som mellem den litorale og sublitorale. Ligesom Ro¬ 
senvinge (45, p. 237) forekommer det og'saa mig uheldigt at 
sætte en saadan dog ret vilkaarlig valgt Dybdegrænse mellem 
de to Regioner, da denne Aftagen af Arterne og i det hele taget 
af Vegetationens Yppighed fra en vis Dybde nedad foregaar 
ganske jævnt og gradvis, ligesom det ogsaa er de samme sub¬ 
litorale Arter, der voxer dybest nede, som findes ofte endog højt 
oppe i den sublitorale Region. Der kommer ingen ny Arter til 
her, som kan bidrage til at give Vegetationen et forandret Ud¬ 
seende. Efterhaanden som man kommer dybere ned i Havet, 
forsvinder først de brune Alger, og tilsidst har vi kun Floridéer 
tilbage. Endelig vil 20 Favne Kurven kun kunne benyttes i de 
nordiske Have, hvor Lyset ikke trænger særlig dybt ned; allerede 
i Middelhavet bar vi ved mere end dobbelt Dybde endnu en 
kraftig Vegetation, og i Troperne vil man sikkert i endnu større 
Dybde finde en rig Algevæxt. Det forekommer mig derfor ikke 
naturligt at opretholde denne Grænse, idet Algevegetationen, 
saavidt jeg kan slutte efter mine Iagttagelser, er yppig ned til 
en vis Dybde, for Færøernes Vedkommende omtrent ned til ca. 
15 Favne, og aftager derfra langsomt og jævnt nedad. Naar 
Kjell man (24, p. 8—9) mod Ørsted’s Inddeling af Algevege¬ 
tationen indvender, at Grænsen mellem de brune og de røde 
Algers Region ikke træder tydelig frem, forekommer det mig at 
netop den samme Indvending, med fuld Ret kan benyttes mod 
Kjell man’s Inddeling i en sublitoral og elitoral Region. Vil 
man endelig dele den sublitorale Region, saa er det sandsyn¬ 
ligvis netop Ørsted’s Inddeling, man bør benytte, idet det vilde 
være mest naturligt at sætte Grænsen der, hvor de brune Alger 
hører op, og man kun bar en ren Floridé-Vegetation tilbage. Men 
saa længe vort Kendskab til den dybere voxende Algevegetation 
endnu er saa ringe, forekommer det mig, som alt nævnt, na¬ 
turligst at betragte den sublitorale som et Hele, og i Øverens- 
