22 
naar Kjell man sætter Grænsen for denne Region henholdsvis 
ved øverste Flodgrænse og laveste Ebbegrænse, og for Færøernes 
Vedkommende passer Kjell man’s Grænser ganske vist heller 
ikke helt. Hvad nu først den øvre Grænse angaar, saa stiger 
ved Færøernes udsatte Kyster Algevegetationen langt over høje¬ 
ste Vandmærke, ja paa de mest udsatte Steder rimeligvis endog 
over 100 Fod derover. Paa beskyttede Steder med Ebbe og Flod 
vil derimod øverste Flodmærke omtrent være den Linie, hvortil 
Algevegetationen gaar op. I Grønland stiger Havet efter Rosen¬ 
vi nge’s Sigende ved Springflod et Stykke over den øverste 
Grænse for Alge vegetationen, men dette er næppe Tilfældet selv 
paa de mest beskyttede Steder paa Færøerne. Absolut beskyt¬ 
tede Steder med Ebbe og Flod er ganske vist snart talte her, 
saa jeg har kun faa Iagttagelser desangaaende, men efter hvad jeg 
har set f. Ex. i Vestmanhavn, Klaksvig og Trangisvaag'fjord, voxer 
Pelvetia saavel lidt under som over højeste Vandmærke, og de 
derover voxende Enteromorpha-Samlag, som ganske vist holder 
til, hvor ferskt Vand siver ud af Klippen, tindes ret højt op over 
højeste Vandmærke. Jeg er derfor ganske enig med Rosen¬ 
vinge i, at den øverste Grænse for denne Region bør sættes 
der, hvor Algevegetationen begynder, men naar Rosen vinge 
for Grønlands Vedkommende siger, at denne Grænse omtrent 
falder sammen med laveste Flodgrænse ved Slaptid, er dette i 
Følge det ovenfor sagte meget afvigende fra, hvad der er Til¬ 
fældet ved Færøerne i hvert Fald ved disses udsatte Kyster. 
Hvad den nedre Grænses Beliggenhed for den litorale Re¬ 
gion angaar, mener jeg ogsaa i Overensstemmelse med Rosen¬ 
vinge, at denne bør lægges noget højere end laveste Ebbe¬ 
grænse. Ved Færøernes Kyster markerer Himanthalia- Samlaget, 
som jeg betragter som det nederste Algesamlag i denne Region, 
tydeligt Grænsen; ved stærk Ebbe kan dog godt et større Parti, 
baade 1 og 2 Fod, tørlægges af den under Himanthalia voxende 
A/arzu-Vegetation, men denne hører absolut til den sublitorale 
Region; ogsaa Rosenvinge fremhæver, at Dele af Laminaria- 
Samlagene, som naturligt hører sammen med de nedenfor vox¬ 
ende Lam //?«77u-Bevoxninger paa samme Maade blottes i Grøn¬ 
land ved stærk Ebbe. Den nedre Grænse for den litorale Region 
bliver derfor omtrent Ebbemærket ved Slaptid. 
Da der er ganske overordentlig Forskel paa Algevegetationen 
paa udsat og beskyttet Kyst, idet en stor Del af de Alger, der 
