ALGEREGIONER OG ALGESAMFUND VED 
FÆRØERNES KYSTER. 
S om bekendt inddeler Kjell man i sit Arbejde om Alge¬ 
vegetationen i det mur manske Hav (23, p. 57) Vegetationen 
»in drei Gebiete und zwar in das litorale, sublitorale und elito- 
rale«. Det litorale Gebet udgør den Del af Havbunden, der 
ved Springtid lægges blot under Ebben, altsaa fra øverste Flod¬ 
grænse til underste Ebbegrænse. Det sublitorale Gebet begyn¬ 
der umiddelbart under det litorale og gaar ned til en Dybde 
af 20 Favne, og endelig er det elitorale Gebet den dybere lig¬ 
gende algebevoxede Bund. I et senere Arbejde (24) om Alge¬ 
vegetationen i Skagerak indfører Kjellman Betegnelsen Re¬ 
gion i Stedet for Gebet. Kjellman fremhæver, at Grænsen 
mellem begge de to førstnævnte Regioner er skarp og natur¬ 
lig. Vegetationen i den litorale Region er i en meget væsentlig 
Grad forskellig fra den sublitorale, og dette er øjensynlig en 
naturlig Følge af de meget ulige ydre Forhold, der hersker 
indenfor hver især af disse to Regioner. Mindre skarp er der¬ 
imod Grænsen mellem den sublitorale og elitorale Region. 
Med nogen Variation med Hensyn til Grænserne for Regi¬ 
onerne er denne Inddeling hos senere Forfattere lagt til Grund 
for Algevegetationen i andre Havomraader, og den vil ogsaa 
med enkelte Ændringer blive benyttet her. 
1. DEN LITORALE REGION. 
Rosen vinge har i sin Skildring af Algevegetationen ved Grøn¬ 
lands Kyst (45, p. 189) fremhævet, at det ikke er fuldt berettiget, 
