CSETRÁSHEGYSÉG. 
25 
Kriscsor és környéke. 
E falu területén geológiai kutatásaimat csak a Fehér-Körös baloldalán 
elterülő hegységre terjesztettem ki, ide számítva a Bukarest falu deli olda¬ 
lán emelkedő hegyeket is. 
E vidék geológiai alkatában aránylag kevés kőzet szerepel, nevezete¬ 
sen: a traehytos kőzetek törmelékeikkel, kárpáti homokkő csoportjába tar¬ 
tozó üledékek és igen jelentéktelen szereppel a mediterrán rétegek. Daczára 
ezeknek, a hegység tektonikája eléggé komplikált. 
A traehytos kőzetek közt e vidéken kétféléket különböztethetünk meg, 
u. in.: tömöreket és tufás-brecciásokat. A traehytos kőzeteknek e szövetbeli 
különbségei, ásványos alkatuk tekintetében is nyilvánul s minden valószínű¬ 
ség szerint, képződési módjuk is más és más volt. 
A tömeges tracliytokban itt a quarz többnyire el van terjedve s 
amphibol mellett majdnem mindig kevés biotit is előfordul bennök ; a tufás- 
brecciás trachytok főalkatrésze, földpát után az amphibol, mely gyakran vör- 
lienyes színű; a quarz és a fekete csillám hiányzik belőlök, legalább puszta 
szemmel sohasem látható. 
A tömeges trachytok, főleg a Csetráshegység vízválasztójába eső nagy 
hegyeket alkotnak. A tufás-brecciás trachytok, helyenkint megszakítva tömör 
trachytokkal, Bukuresttől Czereczelen tűiig, közvetlenül a Kőrös balpartján 
vonulnak s úgy látszik, csak elszakadt tagjai a Kőrös jobboldalán uralkodó 
ilynemű nagy trachytcsaládnak. 
E terület eléggé komplikált geológiai szerkezetéről meggyőződünk, ha 
a gerinczről eredő hosszú patakok mellett végig haladva, figyelemmel kísér¬ 
jük a váltakozó kőzetnemeket 
A Valea-Girda és Valea-Bouluj pataknak a hegységből való kijáratai¬ 
nak közelében azt látjuk, hogy az oldalokon emelkedő nagy trachyttönlegek 
kárpáti homokkő különböző színű és szövetű rétegeivel vannak körülvéve. 
E kárpáti homokkő legalsóbb, szürkés vagy barnás rétegei vékony palások, 
agyagosok, vagy finom iszapszerűek; ott azonban, a hol a trachyttal közvet¬ 
lenül érintkeznek, sokszor szarukőszerűvé változtak. Ezen vékony palás 
rétegek felett rendesen középszemű, szürkés, pados homokkő következik, a 
mely fölfelé mind jobban és jobban durvul. 
A Girda patakán fölfelé haladva, a 629 m. magas Girda csúcsa táján, 
már a trachyt a túlnyomó. Itt a patak hol a trachyton, hol meg a kárpáti 
homokköveken folyik. Minél tovább fölfelé megyünk, a kárpáti homokkő 
annál jobban háttérbe szorul, de nyomai meg a Macsesáta hegy közvetlen 
tövében is megvannak. 
A A alea-Bouluj patakában ellenben a kárpáti homokkő van túlsúly¬ 
ban ; a mely azonban, úgy látszik, csak a két oldalon vonuló trachyttömegek 
(25) 
