IRODALOM. 
41 
A bártfai foiTásvizek közül ketted-szénsavas vasélecsben a «Lobogó » és a 
<i Fő-forrás# a leggazdagabb. 
E két forrás a következő külföldi vasas vizekhez hasonlít leginkább : a spaai 
»Pouhon», a pyrmonti «Stahlbrunnen», a schwalbachi «Stahlbrunn», a franzens- 
badi «Stahlquelle», adriburgi «Hauptquelle» és a griesbaclii «Trinkquelle« vizeihez. 
E szerint a bártfai forrásvizek használatát lehet alkalmazni, hol egyrészt az 
ógvónyes sós savanyú víz ivása tanácsos, másrészt hol a vasnak a szervezetbe való 
fölvétele szükséges. Ez utóbbi kívánalomnak leginkább a «Lobogó-forrás» felel meg. 
Loczka József. 
(3.) Nenptvich Károly : A vámfalusi és túrvékonyi ásványvizek vegyelem¬ 
zése. (Értek, a term. tud. kör. Kiadja a m. tud. Akadémia. XY. köt. 
9. sz. 1885.) 
Ezen források Szatmármegyében Vámfalu község területén vannak s Vay 
Adám gróf birtokaihoz tartoznak. E forrásokat hasonló gyógyhatású vagy ízű kül¬ 
földi ásványvizek szerint nevezték el. így a hét forrás közöl négyet következőleg 
neveztek el : 1. Parádi, 2. Bikszádi, 3. Gleichenbergi és 4. Keserűvíz. Szerző e 
négy forrásból merítette az elemzésre szükséges vizet. A víz a merítés alkalmával 
mind a négy forrásban tiszta, színtelen volt, ízzé kissé savanyús sós, azután kissé 
égvényes. Az úgynevezett parádi víz mészhydrogén szagát is mutatta. Szerző a 
forrásokból gyéren elszálló gázokat alkalmas készülékek hiányában nem gyűjt- 
liette és meg nem vizsgálhatta. 
Parádi 
Bikszádi 
Gleichen* 
bergi 
Keserűvíz 
E négy forrás liőmérséke 1884. apr. 14-én 
15° C léghőmérsék mellett: . 
9°C 
7-5°C 
6-5°C 
7-5°C 
E források fajsnlya: ___ ___ 
1-0044 
1-0049 
1-00607 
1-0086 
Az elemzési eredmények (Lásd a következő oldalon) összehasonlításából 
kitűnik, hogy e négy forrás alkotására nézve megegyez, ennélfogva szerző azt 
gondolja, hogy azok egy közös medenczéből származnak. Túlnyomó mennyiségben 
natronsókat tartalmaznak. E négy forrás mindegyike csekély mennyiségű jódot 
tartalmaz, melyet szerző csak az úgynevezett «gleichenbergi» vízben határozhatott 
meg, a többi forrás vizéből csekély mennyiség állván rendelkezésére, a jodot meg 
nem határozhatta. A négy forrás közűi az úgynevezett «keserű-víz» a legnagyobb 
mennyiségben tartalmazza az egyes alkatrészeket s nagyobb adagban használva 
hashajtást idéz elő, mi a natronsóknak, különösen a kénsavas nátronnak tulajdon¬ 
ítandó. Hashajtó képességétől valószínűleg nevét is nyerte, mert keserű só nincs 
benne. 
Szerző az ásványvizeket az égvényes sós savanyúvizek közé sorolja. Alko¬ 
tásukra nézve leginkább a seltersi és gleichenbergi vizekhez hasonlítanak s így 
gyógyerejük is ugyanaz lesz. 
Gr. A át Ádám kényelmes fürdőt építtetett a forrásoknál. 
Loczka József, 
