CLAUDETIT SZOMOLNOKRÓL. 
Ezen ószleleteket példányokon akarom bemutatni és kifejteni. Az első 
példány csupa claudetit-lemez halmaza, hol az egyének csoportosulása 
valami határozottsággal nem hír, annyi azonban általában kivehető, hogy az 
egyes lemez ek néha bírnak terminállappal, máskor meg vannak szakadva ; 
az első esetben a küllem rhombosnak is mondható (ezek ikrek), de a máso¬ 
dik esetben határozottan monoklin s a gijDSz némely hasadási lemezeire 
élénkén emlékeztet. Ezen példány egy nagyobb halmaznak megmaradott, 
még tovább széjjel nem esett darabja lehet. A lemezeken gyöngyfény áram¬ 
lik el s azok síkján számos parallel vonal látható. 
A második példányt szürkés színnel s inkább gyémánt fénynyel való¬ 
ban megilleti az arsentlllit név, mert igazán csillámra emlékeztetnek nagy 
levelei, melyek azonban utólagos nyomás következtében össze-vissza vannak 
görbülv e, de mint fennőtt kristálycsoport, az egyes individuumok felső végét 
épen megtartva mutatják. A példány belsejében a levelek apróbbak, de fehé¬ 
rek, a szürke szín csak a felső nagy levelek felületén van. Ezen példányban 
is laza a kisebb-nagyobb levelek összefüggése. 
A harmadik példányban ellenben az egyes levelek igen tömören álla¬ 
nak össze legyezőalaku halmazokba, úgy hogy itt a terminállapok egész 
épségben vannak meg. A halmaz töréslapjain tűnik azután ki, hogy itt is 
claudetit-lemezek képezik az egységet. 
Eddig egyebet tehát nem mutattam be, mint egy új lelőhelyet a elau- 
detitra nézve, még pedig honi lelőhelyet. Van azonban a szomolnoki claude- 
titen még egy tulajdonság, melyet semmi más claudetiten nem említenek, 
és ez abban áll, hogy nemely példányon a claudetit- szalagok a felső végen 
oktaéder-alakba olvadnak össze. Az oktaéderek teste soha nem teljes, a 
lapok közép tája hiányos, hanem az a mi az oktaéder létrejövésénél legelőbb 
képződik például olyan timsónál, mely a timsógyárban az anyalúg félretett 
iszapjában szokott képződni s a minő ez itt bemutatott, melyet Tolfán gyűj¬ 
töttem Civita Vechia közelében. Megvan tehát az oktaéder éleiből és csú¬ 
csaiból nehány, és a csúcsban összejövő két-két élnél igen határozottan lát¬ 
ható a 90°, úgy hogy az oktaédert itt kétségbe vonni nem lehet. A kézi 
példány szétszedésénél nem ritkán sikerül egyes darabokat kapni, melyek 
felső végén az oktaéder van, míg az alsó egy claudetit-uszályban végződik. 
Ezen alakulatot a mellékelt fametszetben mutatom be, hol felül az 
oktaéder-vég, alul a széles claudetit-szalag látható oly módon, hogy az okta¬ 
éder belseje is claudetit-levelekből áll, csupán a külső határon képződött ki 
az oktaéder utólag. Ezen kiképződés a rajz eredeti példányán a haladottság 
nagyobb fokát mutatja, másutt e fok kezdetleges, s az átmenet foka és minő¬ 
ségében általában véve felette nagy a változatosság. 
Ezen észleletemet közöltem Des CLOizEA.ux-val, kitől több hét múlva 
választ is kaptam a pirenei fürdők egyikéből, hol a nyarat egészségi szem¬ 
pontból volt kénytelen tölteni. Levelében mondja, hogy csak két napra rán- 
(3) !■:= 
