BUDAPEST ALTALAJA. 
105 
bordák végei által kepezett koszorú. A vele rokon N. subradicula Schwag 1 
és N. longicauda SiLv. 2 -töl eltér az egyes kamrák széles alakja által, mely 
ezeknél egészen gömbölyű. 
Frondicularia incompleta rí. sp. 
(II. tábla, 3. 4. ábra.) 
Mindamellett, hogy e fajból 22 példány állott rendelkezésemre, egyik 
sem volt tökéletes, mindannyiszor ugyanis hiányoztak a legifjabb kamrák, 
úgy hogy sem az alak hossza, sem az utolsó kamra nyílása nem volt meg¬ 
határozható. 
A töredékek egy hosszú, keskeny és lapos, az embryonalis kamra felé 
keskenyedő széles szegélyű alakhoz tartoznak. A legépebb töredék a ki nem 
álló embryonalis kamrával együtt tíz kamrát mutat, melyek csak igen se¬ 
kély, majdnem egyenes varrányok által vannak egymástól elválasztva. A héj 
mindkét oldalán a felület 6 erős hosszirányú, rendesen párhuzamos bordá¬ 
val van díszítve. Néha megtörténik, hogy a bordák egyike megszakad, de 
olyankor azonnal fellep a héj más részén egy új. 
A legnagyobb töredék I mm. hosszú. 
Az általános alak után ítélve, töredékünk legközelebb áll a F. inter- 
rupta Karr.Mioz, csakhogy ennél a szegély igen keskeny, azonkívül nagyobb 
számuk mellett csak a kamrákat díszítik a héj felületén fellépő bordák, míg 
a választó falakon ezek hiányoznak. 
Cristellaria perinsignis n. sp. 
(II. tábla, 5. 6. ábra.) 
Oldalt összenyomott házának alsó része betekerődzött mint a robuli- 
náknál; felső része ellenben egyenes és a legnagyobb példánynál hat kam¬ 
rából van összetéve. Az alsó rész hat kamrája kicsiny és egy áttetsző központi 
korong körül csoportosultak. Az alsó rész kamrái jóval szélesebbek mintsem 
magasak és ferde varrányok által vannak egymástól elválasztva. Az utolsó 
kamra szinten ferdén végződvén, a hátszél találkozási pontján egy sugaras 
nyílásban végződik. A varrányok a betekerődzött részen igen sekélyek, 
vonatosak és alig kivehetők, az egyenes rész fele gyengén, de végre egészen 
kiállók. 
Hossza 1 mm. 
1 Schwager. Fossile Foraminiferen von Kar Nikobar. Reise elér österreieliischen 
Fregatté Novara um clie Erde. Geologischer Theil. II. Theil. p. 222. Taf. V. fig. 50. 
2 Silvestri. Le. Nodosarie íossili nel terreno subapeninico Italiano e viventi nei 
mari d’Italia, Catania. 1872. p. 58. Táv. V. e. VI. fig. 101—127. 
Karrer. Geologie dér Kaiser Franz Josef Hochquellen-Wasserleitímg. Abh. 
dér k. k. geol. Reichsanstalt. Wien. IX. Bd. p. 380. Taf. XVI. b. fig. 27. 
(73) 
