106 
FEANZENAU ÁGOSTON : BUDAPEST ALTALAJA. 
Alakja élénkén emlekeztett a C. gladius PmLri-re, a mint ezt Hant¬ 
ken 1 2 a Clavulina Szabói rétegek faunája ezimű munkájában megismertetve és 
lerajzolva találjuk, csakhogy ennél, valamint Reuss 3 e fajról adott számos 
rajzainál az alsó rész meg van ugyan görbülve, de nincsen egészen beteke- 
rödzve es sehol sincsen megemlítve a köldökkorong. 
Robulina deformis Rss. 
(II. tábla, 7. 8. ábra.) 
Reuss. Die fossilen Foraminiferen und Entomostraceen dér Septharien- 
thone dér Umgegend von Berlin. Zeitschr. dér deutsch. geol. Gesellsch. 
HI. Bd. 1851. p. 70. Taf. IV. Fig. 30. 
Alakunk csak egyéni sajátságokban tér el a Reuss által e név alatt 
leirotttól, így példányunk háza inkább a körkörös, az embryonalis kamra 
majdnem gömbalaku, a kamrák választó falai párkányok által vannak meg¬ 
jelölve. Többi sajátságaiban azonban oly annyira megegyező Reuss példá¬ 
nyával, hogy elválasztása nem engedhető meg. 
Átmérője 0\5 mm. nagy. 
Rotalia ambigua n. sp. 
(II. tábl. 9. 10. 11. ábr.) 
A hej lapos korongalakú, felső oldalán néha kiemelkedő, miáltal alakja 
a Rosalina simplex d’0uB.- 4 hoz közeledik; háta gömbölyű. A spirális oldalon 
három, a köldök oldalán csak az utolsó hat kamrából álló kanyarulat látható. 
A kamrák felduzzadtak, miáltal a hát karélyos lesz és az utolsó kanyarulat 
kamraválasztó vonalai melyen fekszenek. A kanyarulatok varrányai par- 
kányoltak, az alsó rész középrészé valamint az utolsó kanyarulat első kam¬ 
rája féregalaku callosus kiválmányokkal van díszítve. A háton végig fut egy 
likacsnélkuli, áttetsző gyűrű. Az utolsó kamra sima septalfelülete hosszúkás 
gömbháromszög alakú, melynek legrövidebb oldalán, közvetlenül az utolsó 
előtti kanyarulat mellett, a septalfelúlet felé egy keskeny lemezzel szegélyzett 
nyílás vehető észre. 
Egy vízszintes irányú vekonycsiszolaton látható, hogy a kamraválasztók 
a durva porusú spirallemez mellett, két egymást érintő, likacsnélkúli lemezből 
vannak összetéve. 
A héjak átmérője 0*5 egész 0 - 7 mm. hosszú. 
1 Philippi. Beitráge zűr Kenntniss dér Tertiaerversteinei ungen des nordwest- 
lichen Deutschland. Cassel. 184-3. p. 4-0. Taf. I. Fig. 37. 
2 Hantken. A m. kir. Földtaui Intézet Évkönyve. IV. k. p. 43. V. tábl. 12. ábr. 
3 Reuss. Sitzb. dér k. Akad. dér Wiss. Wien. 18. Bd. p. 173. Taf. III. Fig. 31— 33. 
Reuss. Sitzb. dér k. Akad. dér Wiss. Wien. 50. Bd. p. 21. Taf. II. Fig. 14-—17. 
4 d'ORBiGNY. Die fossilen Foraminiferen des tertiaeren Beekens von Wien. Paris. 
1846. p. 178. Taf. X. Fig. 25—27. 
( 74 ) 
