TRIAS SZASZKABÁNYÁN. 
183 
táján lévő meszek nem a kagylómeszhez, hanem a tithon és maimhoz, rész¬ 
ben pedig a krétához számítandók, mint ezt már más helyen mutattam. 1 2 
Bővebben, mint az imént mondott helyen, látunk a triasra való utalást 
ama közleményben, melyet ugyancsak Fr. v. Schröckenstein « Die geologi- 
schen Vcrháltnisse des Banater Montan-Distriktes» czím alatt közölt a ma¬ 
gyarhoni földtani társulat munkálatainak Y. (1870) kötetében, hol úgy a 
60. mint a 107. és a következő lapokon foglalkozik lerakodásokkal, melyeket 
a trias egyik vagy másik csoportjához számít, de e korbeli meghatározások 
ez esetben is csak egyéni véleménynek tekinthetők, melyet palaeontologiai 
leletek semmi módon nem támogatnak, s a bozovics-stajerlaki országút 
melletti Coronini-forrás tájáról említett meszek (Schröckenstein 1. c. p. 
110— 111.), mint azt elébb kiemelém, határozottan nem kagylómészbeliek, 
s ezektől, mint látni fogjuk, már petrographiailag is eltérők. 
E közleményeket megelőzőleg Kudernatsch 2 a bánsági hegység ama 
hatalmas képződésére, melyet ő mint «Rother Sandstein» ismertetett meg, 
melynek kora előtte azonban még kétes volt (1. c. p. 26 és 47), 1857-ben 
azt jegyzé meg, hogy ha a külső habitusból, a petrographiai jellegből követ¬ 
keztetést akarnánk vonni, akkor a rendkívüli hasonlatosság következteben 
a vörös homokkövet még leginkább tarka homokkőnek jelölnők meg. 
Evvel szemben Stur D. 3 1870-ben kimutatá, mikent a bánsági hegy¬ 
ség vörös homokköve a «Bothliegendhez» tartozik, tehát dyaskorbeli s a vörös 
homokkő alsó osztályát teljes határozottsággal állítá Geinitz alsó rothliegend- 
jébe, s ez a véleménye a középső osztályra vonatkozólag is; de adatok hiá¬ 
nyában nyitva hagyá Stur még azt a kérdést, vájjon a vörös homokkő egész 
hatalmas felső osztálya szintén csak az alsó rothliegendet kepviseli-e, vagy 
pedig a dyasnak már magasabb tagjait is (1. c. p. 194). Ebből látható, hogy 
Stur a szóban forgó vörös homokkövet illetőleg triasra egyáltalában nem 
gondol, de úgy látszik, teszi ezt a vörös homokkő felső osztályát illetőleg 
dr. Tietze, 4 a mennyiben megjegyzé, hogy ő ezt nem számítaná oly biztosan 
szintén a rothliegendhez, mint Stur. 
Ugyancsak az imént idézett helyen nyilatkozik dr. Tietze oly értelem¬ 
ben, miként ő hajlandó a bánsági hegység déli részében általa megfigyelt, 
élénkén vörös homokkő csekély számú előjöveteleit (a Jeliszeva patak bal lej¬ 
tőjében és a Szirinnya felső mentében; 1. c. p. 48.) alsó triasbelieknek tekin- 
1 Böckh J., Adatok a Bozovicstól észak-nyugatra emelkedő hegység geológiai 
ismeretéhez. (A magy. kir. földtani intézet Évi Jelentése 1886 -ról.) 
2 Johann Kudernatsch, Geologie des Banater Gebirgszuges. (Sitzungsber. dér 
math.-naturw. Classe dér kais. Akadem. d. Wissensch. in Wien. Bánd 23, pag. 48.) 
3 D. Stur Beitrage zűr Kenntniss dér Dyas- und Steinkohlenformation im 
Banate. (Jahrbuch dér k. k. geol. Reichsanstalt 20 Bd, pag. 185.) 
4 Dr. E. Tietze. Geologische und paláontol. Mittheilungen aus dem südl. 
Theil des Banater Gebirgsstoekes. (Jahrbuch d. k. k. geol. Reichsanstalt 1872, p. 50.) 
(125) 
