193 
TRIAS SZÁSZKABÁNYÁN. 
p. o. Mojsisovics * a Tirolites Smiriagini-nél is ismerteti, egyúttal azonban 
utalván arra is, hogy ez némely balatonitesnél is beáll, a mint másrészt a 
Balatonites golsensis tárgyalásánál, mely hasonló viszonyt tűntet fel, lát¬ 
ható, hogy a mediángyöngysor hiányának valami nagy súlyt maga Mojsiso¬ 
vics sem tulajdonit (1. c. p. 83). 
A ránczféle oldalbordák meneteit illetőleg szintén van hasonlatos¬ 
ság némely tirolites- alakkal, mint p. o. a Tirolites cassianus vagy Tirolites 
Smiriagini-y al, de ezektől eltérés mutatkozik már az által, hogy példányaink¬ 
nál még valamivel a köldök felett látható egy gömbsor, nevezetesen az 
erősebben kifejlődő ránczbordákon, azonkívül létezik egy erős, tüskefele 
marginális gömbsor, és csak valamivel ez alatt egy második gömbsor, mely 
tehát nem az oldalmagasság felében jelentkezik, hanem ettől szembeötlőleg 
feljebb, már közel a hasrészt szegélyező tüskefele gömbsorhoz. 
Ez ókesítés darabjainkat már jobban kapcsolatba hozza a balatonite- 
sekkel, de épen a középső laterális gömbsor hiánya oly sajátságos jelleget 
kölcsönöz ezeknek, hogy a megismertetett fajok egyikével sem azonosíthatók. 
Anyagom közt minden esetre két faj van képviselve, melyek közűi 
az egyik már vastagabb alakja által tűnik fel s ezt mint Balatonites sasca- 
nus helyeztem gyűjteményeinkbe, rniglen a másik sokkal laposabb, korong¬ 
alakú, aránylag jobban megtartott alak, mely a lakosztály tekervényét szem¬ 
lélteti, gyűjteményünkben általam egyelőre is mint Balatonites Semseyi 
tétetett le. Az említetteken kívül képviselve látható anyagom közt nehány 
töredék és egy aránylag jobban megtartott tömeg által, mely a lakosztályt 
mutatja, a ptychites- nem is. Darabjaim alakviszonyai és ékesítése folytán 
nem kételkedlietem, hogy itt Ptychites flexuosi csoportjához tartozó fajjal 
van dolgom, ezen belül pedig csakis Ptychites flexuosas E. v. Mojs. és Pty¬ 
chites acutus E. v. Mojs. jöhet tekintetbe; az oldalránczok csekélyebb száma, 
és a köldökfal meredek állása azonban inkább Ptychites acutusra utalnak. 
Lóbázást, sajnálatomra, nem figyelhetek s így alakomat Ptychites cfr. acutus - 
nak nevezem el. Bracliiopodák itt, úgy látszik, ritkák, legalább egy kis rliyn- 
chonella töredékén kívül ilyenekre nem akadtam. 
Bármennyire is még hézagosak ez időszerűit e palaeontologiai leletek, 
véleményem szerint minden esetre tisztán mutatják azt, hogy a fentebbi 
alakokat tartalmazta mész tényleg triaskorheli, még pedig marin képződés. 
A werfeni palák színtájára gondolni nincs okunk már a daonellák és ptychi- 
tek fellépése folytán, valamint alig tagadható, hogy úgy a ptychitek mint 
balatonitek jelentkezése az ezek felléptére vonatkozó eddigi tapasztalataink 
szerint leginkább a középtriasra t. i. kagylómészre enged következtetnünk, 
s ennek kőzeteivel már petrographiai tekintetben is meg van a hasonlatosság; 
de kényesebbnek tartom mai ismereteink alapján ama kérdés eldöntését, 
* Dr. E. v. Mojsisovics, Die Cephalop. cl. medit. Triasprovinz, pag. 74. 
(135) 13 
Földtani Közlöny, XVIII. köt. 1888. 
