D' POSEWITZ TIVADAR ! 
216 
tehát ércztartalmúak, mi által szintén különböznek a harmadkori korall¬ 
zátonyoktól. Helyenkint váltakoznak továbbá zöldes és vöröses jól hasítható 
palákkal. 
A homokkő vagy fedőjükben fordul elő, vagy váltakozik velők és réte¬ 
gei gyakran többé-kevésbbé meredek dőlést mutatnak. 
Eme mész- és homokkövek tehát egészen sajátos petrographiai összetétel¬ 
lel bírnak, minek következtében a harmadkoriaktól elválasztandók. 
Kövületeket eddig nem találtak bennök, úgy hogy ezek hiányában 
koruk még bizonytalan. 
A harmadkori formátió (eocen, HuTTON-tól parti homokkőformátiónak 
is nevezve) az északnyugati part hosszában nyúlik el Labuan szigetétől egészen 
Ivaliga fokáig, körülövedzi azután mint alacsony dombvidék a Marudu-öblöt — 
több helyen mutatkozik továbbá az északkeleti part mentén — és hatalmasan 
van kifejlődve a Kinabatangan folyam felső vidékén, hol széntelepeket is 
tartalmaz. 
Miután főbb vonásaiban Borneo többi részeiben előforduló eocen-lera- 
kodásokkal megegyez, ezen a vidéken is könnyen felismerhető. 
A vastartalmú, finomszemű, szenet is tartalmazó homokkövek váltakoz¬ 
nak palás agyaggal, a mely utóbbi helyenkint telepekben agyagvaskőgumókat 
foglal magában. Ezeknél fiatalabbak a korallzátonyok, a melyek sok esetben 
egészen a tengerpartig húzódnak. 
Fiatalabb harmadkori rétegek sem hiányoznak azonban. Amaz alacsony 
dombvidéken, mely a Kinabatangan folyam menten a Quamut folyó besza¬ 
kadásán alul terül el, fiatal harmadkori homokkövek fordulnak elő szálban, 
imitt-amott szénnyomokat tartalmazván; és míg egyrészt a diluvium feküjét 
képezik, addig másrészt az eocen rétegeket borítják. 
A diluvium, úgy látszik, meglehetős nagy elterjedéssel bir. A Kinoram 
folyótól K-re egy igen terjedelmes fensíkot találunk, mely folyami kavicsból, 
plutói és metamorph görgetegekből áll, melyeket egy kovasavas kötőszerrel 
ragaszt össze. Ugyanazon jelleggel bir a Kinabatangan folyam síksága a 
középfolyásában, valamint a Danou síksága is délre és délkeletre a Ivinabalu- 
tól, a hol mindenütt ugyanazt a •conglomeratot találjuk, melyet Hutton 
Ivinoram-conglomeratnak is nevezett. 
Alluviális képződmények, nevezetesen a mocsaras alföld minden folyó 
alsó régiójában fordul elő. Különösen ki vannak fejlődve e mocsarak a 
Sugut, Lábuk és Kinabatangan folyóknál. Utóbbinak a három karja 
hatalmas deltát képez, mely 40—50 angol mértföld széles, és 20 angol 
mértföld hosszú, nagyon mocsaras és számos mellekéi- által átszelve. Az 
árapály visszahatása utóbbi folyóban, valamint a Lábukban is 20 angol 
mértföldre terjed. 
De még a sziget belsejében is találkozunk kiterjedt mocsarakkal; így 
vannak pl. a Kinabatangan-tól délre két helyen nagy mocsarak, melyek 
(158) 
