BOSZNIA ÉRCZFEKVŐHELYEI. 
240 
A trachytban kivájt evések egészben állanak, itt csak a fejtési pontokon 
találni fenyőfagárdolást, még oly vidékeken is, hol jelenleg kizárólag bükk és 
cserfa nő ; a bányászat felhagyása óta állabváltozás állott tehát be. 
A bányahányók kicsinyek a bányászat kiterjedéséhez képest; részben elemi 
események következtében elmosódtak, de kicsinységük inkább onnét ered, hogy a 
régiek kevés hulladékot szállítottak ki. 
Az evések és fötepászták nagy része zuzanynyal van betöltve, mi arra utal, 
hogy a régiek csakis a tömött darabos érczet fejtették; az érez előkészítését még 
nem ismerték, mert sehol sem akadni zúzó vagy mosó művek nyomaira. 
Az érez csakis kézi választásnak lett alávetve és lehetséges, hogy a régiek 
az érczet felaprítás és rostálás segítségével az olvasztásra előkészítették. 
Az érczek kohósítása, a mint azt a számos salakhányó mutatja, igen élénken 
folyt; a legtöbb salakhányót a fővölgyek mentén látni, különösen a Saska rjeka és 
Zalaski patak egyesülésénél, hol jelenleg Gradina nevű falu áll, és hol a rómaiak ide¬ 
jében és a középkorban a főezüstkolió állott, végre még a Kresevicza völgyben, hol 
ma Srebrenicza község van. Gradina mellett a régi kohógyarmat széles utczájá- 
nak nyomait látni; a közeli 30 méter «Burgberg»-en levő vár dominált a bányász¬ 
gyarmat fölött, ide menekült háború idejében vagy rablók megtámadása alkalmá¬ 
val Gradina lakossága és rendesen sikerrel védte tűzhelyét, mert ép oly jó katonák 
mint bányászok voltak. Valamennyi termelt ezüst, úgy látszik, aranytartalmú volt. 
A salakok és marák Patera által megejtett elemzése azon következtetésre 
jogosít, hogy a régiek kétféle érczelőjövetelt értékesítettek, t. i. egy ezüsttartalmú 
ólomfényiét és egy fakóérezhez hasonló ásványt, a mint ez utólag bánvászatilag is 
bebizonyít! atott. 
Hogy a srebreniczai kohókban aranyat is nyertek, nem bizonyítható be, 
miután azonban az ezüst aranytartalmú, ez kizárva nincsen. Állítólag a gradinai 
pénzverőben aranyat is vertek és még most is megjelennek ott minden évben szer- 
bek, hogy a hagyomány szerint a pénzverő pinezéjében elrejtett aranyokkal telt 
ládákat keressék. 
Lapozgassunk végre kissé a bányatan történelmében, megtudandó, hogy a 
«Bosnia» bányatársulat által a srebreniczai bányászat körül tett kutatások ered¬ 
ménye miként egyeztethető össze a srebreniczai bányászat másodízben való felha¬ 
gyásával a XVI. század kezdetén Jirecek szerint. 
A robbanó por 1330-ban már fel volt ugyan találva, de csak 1613.-ban alkal¬ 
mazzák a freibergi bányákban. 
A vízemelést Schwazon még 1535—1545 évben 600 vízhordó szolga végzi. 
A czillék behozataláig (1556) a bányákból való szállítás zsákok vagy hurczoló- 
teknők segítségével történik. 
A varázsvessző a XVI. század elején még mindig nagyobb tekintélynek 
örvend, mint az 1200-ban feltalált, és 1300-ban javított delejttí, mely még 
1673-ban amazzal egyenrangú volt. 
Az érczelőkészítés még 1500-ban egész Németországban mozsarak és szi¬ 
ták által történik; az első zúzóművet Altenbergen állítják fel 1507 és ily állapotban 
marad 1690-ig. 
A fémkohászat akkor a beváltás kedvezőtlen tarifája miatt és a nagy fém- 
vesztesség mellett igen hiányos volt. 
(lsá) 
