254 
IRODALOM. 
A szóda keletkezésére nézve kifejti, hogy az Alföld homokjában sok a labra- 
dorit (kovasavas nátrium-, calcium-, aluminiumvegyület), a melynek szétbomlásá¬ 
ból a szénsav hozzájárulásával szénsavas nátrium, azaz szóda egyrészt, másrészt 
pedig szénsavas mész keletkezik, mely utóbbi az Alföld talajában néha vastagabb 
telepekben is gyűlik meg. A szóda azonban nem marad soká eredeti képződésének 
helyén, hanem belekerül a vízzel a tavakba, a hol a sós oldat elpárolgás folytán 
concentrálódik. A konyhasót, mint az egykori tenger maradványát, «mindenütt» 
feltételezi. 
Erre nézve megjegyzem, hogy ezt a hypothesist már sokkal régebben 
kimondotta dr. Szabő József (Vorkommen und Gewinnung des Salpeters in 
Ungarn, Jahrbuch dér k. k. geol. Eeichsanstalt, Wien, 1850. 1. évf. 331. lap), hogy 
a szóda keletkezik a szénsavas meszet feloldott víz hatásából a talajban jelenlévő 
nátronsilikátokra. A szóda keletkezése tehát valóságos contact-képződménynek 
nevezhető a mészkő és a nátronsilikátok között. Hasonlóképen nyilatkozik egy 
későbbi munkájában (Heves- és Külső-Szolnokmegye leirása. Eger, 1868. p. 14-2.): 
«s alig szenved kétséget, hogy e rossz talajnem (a fehér iszaptalaj) a Rhyolith-tufa 
legfinomabb iszapja, mely aztán a Tisza mentében a legnagyobb mélyedményben 
szétterjedt és a székes képződésnél főszerepet visel.» 
Dr. Szabó JózsEF-en kívül többen is foglalkoztak a magyar szódavidékekkel, 
de ezen a helyen pusztán csak Kvassay Jenő munkájára utalok : Über die Nátron¬ 
und Székboden im ungarischen Tieflande, Jahrb. dér k. k. geol. Eeichsanstalt 
1876. XXYI. p. 4-27—446., melynek utolsó lapján e tárgyra vonatkozólag nagy 
gonddal harmincz eredeti értekezés van felsorolva 1770—1875-ig. Kvassay elveti 
az előbbi hypothesist, hanem inkább hajlandó a nátront kősótömzsök kilugzásából 
származtatni. Kvassay magyarázatát a szereplő alkatrészek cserebomlását illetőleg 
helyreigazította dr. Wartha Yincze (Földtani Közlöny. 1877. YH. köt. 101. lap) 
és Wartha idézett előadása kapcsán Szabó újból előadja (Ibidéin 103. lap), hogy 
a széksó, nevezetesen Dorozsma vidékén az ott "valóságos réteg alakjában töme¬ 
gesen előforduló földpátokból származik.® Ugyanezt a hypothesist mint «nagyon 
valószínűt" (504. 1.) találjuk Szabó ásványtanának 3-ik kiadásában a 234. lapon is 
azon módosítással, hogy míg régebben az Alföldön található mészkőpadokat a 
szódaképződés egyik előzményének tételezte fel, addig később (1875) azokat 
a szódaképződés folyamatának egyik eredményének tartja, ásványtanának 
234. lapján mondván : «A szénsavas Hz kihúzza a meszet és a nátront (a mész- 
nátron-földpátokból) amavval mészkövet képezvén, mi közel a képződési helyhez 
lerakodik s Czeglédtől kezdve Szabadkáig követhető ; míg a könnyen oldódó szén¬ 
savas nátron a vízzel tovább foly s a szikkasztó szelek hatása következtében a felü¬ 
leten kivirágzik." 
Van azonban a dolognak újabb harmadik magyarázata is, mely a SzABÓ-féle 
hypothesistől csak abban különbözik, hogy szélesebb körű. 
Alföldeken a talaj sótartalma, miként ezt br. Richthofen (Führer f. For- 
schungsreisende, Berlin, 1886. p. 119.) más continentalis vidékekről megjegyzi, az 
által is keletkezhetik, hogy a stagnáló, vagy csak csekély mozgásban lévő talajvíz 
elpárolgása nagyobb, mint lefolyása, minek következtében a folyók által csekély 
mennyiségekben lehozott sók idővel többé-kevésbbé felszaporodnak. Nálunk a 
Duna és a Tisza hozza magával e sókat, a Duna vize pl. Ballő Mátyás vizsgálatai 
( 196 ) 
