258 
IRODALOM. 
Láthatjuk e táblázatból, hogy e három elemzés közűi Preysz a legrészlete¬ 
sebb. Ami a szilárd alkatrészeket illeti, legtöbbet mutat ki Preysz (0-35871), 
közel ugyanannyit Szilasi (0-3357—0-3360) és legkevesebbet Sigmund (0-1054). 
Felette érdekesek és becsesek azonban Schuster és Sigmund megfigyelései 
a Balaton vizére vonatkozólag, a melyeket utóbbi mond el «Füred’s Mineral- 
qvellen und dér Plattensee » (Pest, 1837) czímű nagy gonddal írt munkájában. 
Megemlíti ugyanis, hogy már Schuster sem tartotta a Balaton vizét egyéb¬ 
nek, mint erősen higított savanyú víznek, mit ő, kísérletek alapján, a maga részé¬ 
ről szintén megerősíthet. Az a víz, melyet közel a parthoz merített, a szilárd alkat¬ 
részek nagyobb mennyisége mellett, a szénsavat csak alig mutatta nyomokban, 
míg ellenben a tó közepéről, Boglár és Abrahám puszta közt merített víz szilárd 
alkató részekben szegényebb volt, de aránylag több szabad szénsavat tartalmazott. 
Sigmund tapasztalatait a rendelkezésünkre álló három elemzés fényesen lát¬ 
szik igazolni, mi azonnal szembetűnővé válik, ha minden egyes esetben felemlítjük 
az analysisekliez használt víz merítési helyét. 
Sigmund a tó közepéről vette a vizet Boglár és Abrahám puszta közt s fenti 
magyarázatának megfelelően kevés fix maradékot és aránylag sok szénsavat 
talált benne. 
Szilasi a zalai parton merítette Fiilöpnél, és elemzése több mint háromszor 
annyi fix maradékot mutat ki, szabad szénsavat pedig semmit. 
Preysz analysisében ellenben me gvan mind a kettő, a nagyobb fix maradék 
mellett még bőven szabad szénsav is, minek a magyarázata azon körülményben 
rejlik, hogy e vizsgálathoz szükséges vizet Füred mellett, az ottani uszoda leg¬ 
szélső partján merítette. Tudjuk ugyanis, hogy a Balaton ezen része a füredi savanyú 
vízforrások legközelebbi szomszédságában van, sőt hogy ezt a vizet magába fel 
is veszi. 
Hogy honnan származik ellenben a tó közepén a vízben lévő szabad szénsav, 
holott az Fülöpnél, Szilasi úr szerint, egészen hiányzik és Sigmund szerint is, 
csak alig észlelhető nyomokban van jelen, az még ez idő szerint kiderítve nincsen ; 
de különösen ha Sigmund adatai újabb megerősítést nyernének, nem tartanám 
lehetetlennek, hogy a kimutatott szénsavtartalom esetleg egy a tó fenekén fakadó 
savanyú vízforrásnak volna betudandó. 
A ki netán a jövőben a Balaton vizének vizsgálatát tűzné ki maga elé fel¬ 
adatúi, annak okvetlenül kell, hogy figyelmét a tó ezen regionális szénsavtartal¬ 
mára is kitérj eszsze, valamint kutatnia kell azon okokat is, a melyek ezt a tüne¬ 
ményt előidézik. 
Minthogy ezen alkalommal az idevágó irodalom egy részét átnéztem, befeje¬ 
zésül még a következő helyreigazító megjegyzéseket kívánom tenni. 
A fent közölt három analysis közűi az első Sigmund-íóI való, miként ez 
saját eredeti munkájából kitűnik (Füred's Mineralquellen und dér Plattensee. 
Pest, 1837.) s csak valami tévedésnek kell tulajdonítanunk, hogy ugyanez az ana¬ 
lysis di-. Dávid Wachtel ( Ungarns Kurorte und Mineralquellen, Oedenburg, 
1859.) és valószínűleg ez utóbbi nyomán dr. Josef Friedrich Fokért (Hévvíz 
■und Balaton, eine balneologische Skizze. Pest, 1864.) munkájában is mint dr. Heller 
Flórián elemzése szerepel. 
Ép úgy téved dr. Orzovenszky Károly-, balatonfüredi főorvos is, midőn 
( 200 ) 
