A MAGAS-TATRA JÉGÁRAI. 
339 
hegynyúlványok végén találunk, hol a dias-korbeli vörös-homokkő és quarzit 
a Kopától a Sirokáig elhúzódó övét képez; a Nagy-Uplaz-t pedig trias-kor- 
beli mészkő alkotja. A Javorinka-völgyet északkelet felé határoló hegyek, a 
Murán (1827), Növi (1999), Havran (2151) stb. mind mesozoos üledékes 
kőzetekből állanak. Ezen hegyek részint kisebb magasságuk, részint tágasabb 
medenczékben való hiányuk miatt az egykori jégár jégtömegeinek szaporí¬ 
tásában jelentéktelen szereyiet vittek, de annál fontosabbak most az egykori 
jégár nyomainak, különösen a jövevénykövek elterjedésének felismerésére 
nézve. A Javorinka-völgy baloldalán a Zöld-tóig gránit van, ezt fedi dias- 
korbeli homokkő és ezt ismét gránit, melyből a Siroka csúcsa és a Siroka 
völgy felső része is áll. A bécsi «Geolog. Eeichsanstalt» által kiadott földtani 
térkép tehát, mely szerint a Siroka csúcsa veres homokkőből állana és a grá¬ 
nit sokkal tovább ószak felé kezdődnék, ezen helyre vonatkozólag határo¬ 
zottan hibás. A Siroka-csúcs gránitja a hegység kidomborodása alkalmával 
az akkor történt réteg-gyűrődések és eltolások következtében kerülhetett az 
üledékes kőzetek föle, a mint az az Alpok számos esetére nézve is ki van 
mutatva. A gránittól északra ismét vörös-homokkőre akadunk s pedig a 
Siroka-völgy mindkét oldalának gerinczén. A baloldalon a Maly Uplaz, a jobb 
oldalon a Holy vrch áll ezen kőzetből. A vöröshomokkőnek fedőjét trias- 
korbeli mészkő és dolomit képezi, mely a Siroka völgy egész alsó részének 
uralkodó kőzete. Javorina mellett harmadkorbeli képződmények kezdődnek, 
melyek az egész szepesi Magurát alkotják és Galicziába is messze benyo¬ 
mulnak. 
A Javorinka-völgy ezen geológiai alkotása igen kedvező az egykori jég¬ 
árak nyomainak kikutására; a háttér medenczéit és a legnagybb csúcsokat 
alkotó gránitból tömérdek sziklatöredék a jégár hatáskörébekerülve, azzal 
lefelé vándorolt és részint már a jégár útjában, részint pedig alsó végén le¬ 
rakodott az üledékes kőzetekre, hol jövevény természete igen könnyen fel¬ 
ismerhető. Hasonló mondható a völgy felső részébén lévő .vöröshomokköről, 
valamint a fehér erekkel átjárt sötét színű trias-korbeli mészkőről (Alpen- 
kalk.) A jövevény-köveknek elterjedése pedig felette alkalmas útmutató haj¬ 
dani jégár kiterjedésének meghatározásában. 
A Javorinka-völgy jégára a Javorove hegyhát északi tövében a Javorove- 
tó medenczéjében eredt, hol a környező hegyóriások bőségesen ellátták jeges 
hóval. A völgy ezen legfelsőbb részében óriási törmeléktömegek borítják a 
medret és a falak alját, sitt morénához hasonló képződményeket hiába kere¬ 
sünk. Valamivel lejebb azonban, ott, hol a völgy északnyugati irányát el¬ 
hagyva egyenesen északnak fordul, több homlokmoróna maradványaira 
akadunk. Ezen morénák aránylag kicsinyek, (magasságuk 4—5 m.) és több¬ 
nyire igen nagy, főleg épélű sziklákból állnak. Moréna természetükre első 
sorban gátalaku elhelyeződósük vall. 
A legelső nagyobb gyarapodást a jobb oldalról kapta a jégár, hol a 
(223) 22* 
