A MAGAS-TATRA JÉGÁRAI. 
341 
réseket és még 122 m.-nyíre a völgy talpa felett találtam kétféle gránitot és 
vörös homokkőtöredéket trias-korbeli mészkőből álló lejtőn. Az egyik gránit 
nagyszemü vörös földpátból, nagyleveltt mnskovitból s aránylag kevés quarz- 
ból áll és teljesen megegyezik a Sirokán levő gránittal, a másik gránit apróbb 
szemű fehér földpátú és biotitot is tartalmaz. Ilyen gránit alkotja a Zöld¬ 
tótól délre fekvő hegycsoportot. Jóval a jövevényköveknek ezen felső határa 
alatt meglehetősen szabályos terrasz húzódik el, mely szintén vegyes kőzet¬ 
törmelékekből áll. A völgy talpát is hatalmas törmelékréteg, alapmoréna 
borítja, melynek anyagában azonban uralkodók a néha igen nagy gránit¬ 
sziklák. 
A Javorinka-jégár egy további mellékága valószínűleg a Hátulsó Réz¬ 
aknák és a Kolove-tó jégárának egyesüléséből támadt. A Ivolove-tó meden- 
czéjét magam ugyan nem látogattam meg, és más kutatók sem hoznak fel 
erre vonatkozólag részletesebb adatokat, de azért a medenczét környező 
hegyek és gerinczek magassága és alakzata után ítélve bizonyosnak tekint¬ 
hető, hogy hajdanában ott is jégár terült el; azonban a medenczének cseké¬ 
lyebb kiterjedése miatt jóval kisebb lehetett a Hátulsó-Rézaknák völgyének 
jégáránál. A Rézaknák völgyét ugyan a jobboldalon a 2000 m.-t alig meg¬ 
haladó hegyek környezik, melyek, mint már fentebb említettük, nem igen bő 
forrásai lehettek a jégár jégtömegeinek, de bal felől a Fehér-tó-csúcs (2235 m.) 
északi oldalán lévő mélyedésből tekintélyes jégmennyiségek kerülhettek le a 
völgy alsóbb részeibe, amint azt a jégártól szállított kőzetek is bizonyítják. 
Amint ugyanis a Kopa-hágóról a Javorinka-völgybe lebocsátkozva a Fehér- 
tó-csúcs északi oldalán elterülő medencze oldalához jutunk, nagy meglepe¬ 
tésünkre gránitsziklákra akadunk, melyek a völgy egész talpán és még a 
szemben lévő oldalon is a meredek mészkő sziklafalak tövéig vannak elszó¬ 
ródva, (Roth Márton szerint 1462 m. magasságban) és az ott elterülő polana 
alsó részében mészkővel és quarzittal két oldalmorénához hasonló töltést al¬ 
kotnak. Tovább lefelé mindinkább gyarapodott a jégár vastagsága és ott, hol 
a völgy talpa 1373 m. magas, Partsch a völgy baloldalán a Jagniencza lej¬ 
tőjén 60 m. magasságban a völgy talpától gránit-, quarzit- és homokkőszik¬ 
lákból álló oldalmorénát fedezett fel, mely tovább lefelé a Kolove-tóból jövő 
pataknak a Hátulsó-Rézaknák vizével (Jagniencza patak) való egyesülése 
felett 66 m. magas és tanulságosan feltárt homlokmorénába megy át. Innen 
lefelé bőségesen találni a jégárszállította gránitsziklákat a völgy lejtőin 
egészen azon meredek falú, keskeny szorosig, melyet a Rézaknák vize a völ¬ 
gyet elzáró és körülbelül 50 m. magas harántjában kivájt magának. Ezen gát 
gerinczén Partsch szerint gránitsziklák hevernek, melyek szintén csak a 
jégár útján jutottak oda és azt bizonyítják, hogy a jégár ezen gátat átlépte 
(1200 m.) s minthogy akkor már igen közel volt a Javorinka-jégárlioz, való¬ 
színű, hogy egyesült vele. Közvetetten bizonyíték erre nézve egy középmoré¬ 
nához hasonló képződményen kívül nincsen, sőt azon körülmény, hogy a 
(325) 
