A MAGAS-TATRA JÉGÁRAI. 313 
elterjedésiek felső határa egyenes vonalba esik a Javorinka-völgyszoros tenge¬ 
lyével, s minthogy^tetemesen magasabban fekszenek a völgy talpánál (méré¬ 
sem szerint 58 m.-rel), Partsch abból azt következtette, hogy a Javorinka- 
jégárnak a völgy e szakaszában legalább is akkora vastagnak kellett volna 
még lennie. De tekintve, hogy a Javorina felett összeszorult jégár nem érte 
el a 100 m. magasságot és hogy Javorina táján legalább is háromszor széle¬ 
sebb völgyben terülhetett el; továbbá tekintve, hogy a Javorinka jobb oldalán 
a falutól keletre nem találni jövevénykövet (Partsch azt a Javorinka mosó 
hatásának tulajdonítja); a baldolan pedig már a község felett is alig 35 mé¬ 
ternyire a jövevénykövek felső határa van, nem csatlakozhatom Partsch fel¬ 
fogásához. Nézetem szerint a szorosból kikerült jégár a kiterjedés és részben a 
leolvadás következtében tetemesen vesztett vastagságából, de irányát meg¬ 
tartva, nem kanyarodott ismét északra mint a Javorinka-völgy, hanem 
tovább haladt északnyugat felé és így került fel a fentebb említett polanára, 
melyen át is nyomult a hegyhát túlsó oldaláig. Ezen tüneményhez hason¬ 
lóval, de sokkal nagyobbszertivel a szomszéd Bialka-völgy alsó részében talál¬ 
kozunk. 
A Siroka-völgy jégára. A Javorinka-völgy vízterületéhez a Siroka-völgy 
is tartozván, itt ismertetem meg az ő kisebb rangú jégárát. Ezen völgy felső 
részében gránit, azután vörösbomokkö, alsó részében pedig mészkő és dolo¬ 
mit lévén szálban, könnyen eligazodunk a jövevénykövek eredete és szállítás¬ 
módja tekintetében. A völgy felső részénék teknő alakú medenczéje gránit¬ 
sziklákkal van borítva, melyekhez a Csendes-tó táján vöröshomokkő és vala¬ 
mivel lejebb mészkő is csatlakozik. A völgy alján kiálló sziklafalak lehorzsolt 
felülete, valamint az üledékes kőzetekből álló hegyoldalokon található grá¬ 
nitsziklák és törmelékek, végül a völgy alsóbb szakaszában szerteszét beverő 
20—40 m 3 -nyi sziklatömbök hajdani jégárnak működéséről tesznek tanú¬ 
ságot. Ezen jégár vastagságára és kiterjedésére vonatkozólag a következő ada¬ 
tokat sikerült összeállítanom. Amint a jégár a Siroka-völgy felső szakaszának 
utolsó meredek fokáról lebocsátkozott, nagyon széles mederbe ért, (ma szép 
rétség terül el azon helyen) hol vastagságából valószínűleg tetemesen veszített. 
Ezen rétség felső végén, a völgy baloldalán, az első vízmosásban 71 m.-nyi ma¬ 
gasságban a völgy talpa felett, gránittörmeléket találtam a szálban lévő quar- 
zitos homokkövön. A jégárnak 1 ellát legalább is akkora vastagsága volt a 
kiszélesedés előtt. A völgy baloldalán lejebb haladva a Maly-Uplaznak egy 
keletre irányuló, triasdolomitból álló nyúlványa zárja el előttünk az utat, 
illetőleg keletre tereli. A jégárnak is akadályul szolgált ezen kiugró orr, 
mivel itt a jégtömegek némileg torlódtak. Ezen orron ugyanis egészen közel 
80 m.-nyíre a völgy talpától vereshomokkő és gránitdarabokat találtam. 
A torlódást elősegítette az orrtól délre elhúzódó dombvonulat, mely a fentebb 
említett rétségen alacsony, széles hát alakjában kezdődve a mentében elhú¬ 
zódó völgyekhez képest viszonylagos magasságban mindinkább gyarapszik, 
(227) 
