344 
EOTH SAMU: 
úgy, hogy az Uplaz nyúlványa előtt közel 70 méternyire emelkedik a tőle 
északra elhúzódó völgy talpa felett. S minthogy ezen völgy lefelé mindinkább 
megszükül, a jégár vastagsága is azon mértékben gyarapodott, a melyben 
apadt szelessége. Nincs ugyan kizárva, a magassági viszonyok legalább nem 
szólanak ellene, hogy a jégár ezen középhátat is elbontotta, de ezen esetben 
a burkoló jégréteg nem lehetett valami vastag. A kedvezőtlen időjárás meg¬ 
akadályozott ezen kérdés eldöntésében. Az Uplaz orrán át haladt jégár azon¬ 
ban a fentebb említett réten volt jégtömegnek csak eg} T ik ágát képezte, a 
másik ág a középháttól jobbra bocsátkozott le, egyesülve a Zvistova- és Sucha- 
völgy esetleges jégtömegeivel. Ezen jégár útját óriási vándorkövek jelölik, 
melyek közül különösen a gömbölyded mészkősziklák tűnnek fel. Ezen völgy¬ 
ben lefelé haladva, már majdnem szemben az Uplaz említett nyúlványával, 
utunk jobb oldalán egy kis part húzódik el, mely közelebb megvizsgálva a 
jégár oldalmorénájának bizonyul. Ez főleg gömbölyded mészkősziklákból, 
kevés vöröshomokkőből és még kevesebb vörösföldpátú gránitból áll, mely 
anyagok minden kivehető rend nélkül helyeződtek el. Az oldalmoréna ív¬ 
alakban teljesen elzárja a kelet felől jövő mellékvölgyet és a Sucha-polana 
nevű szép medenczét alkotja. Több helyen két vagy három párhuzamos, 
széles, lapos dombsorból áll, másutt azonban tisztán gátidomú; szélessége 
ilyenkor 30-—50 m.; a mögötte elterülő rétségtől 2—3 méternyire emelkedik; 
a fővölgy talpa felett pedig 26 m. magasságban fekszik. Folytatásában erősen 
a hegy oldalához simul és gyors eséssel nemsokára teljen megszűnik; és mint¬ 
hogy alig néhány száz lépésnyire innen vége van a jégár minden nyomának, a 
baloldali ág sem haladhatott messzire, a mint az Uplaz hegyormán átha¬ 
ladva a fővölgybe bocsátkozott és a jobboldali ággal egyesült. A jégár utolsó 
lerakodmánya egy homlokmorénára emlékeztető sziklahalmaz, mely külön¬ 
böző nagyságú és minden rend nélkül elhelyezett, többnyire gömbölyded, 
kopott mészkő-, vöröshomokkő- és gránitsziklákból áll. Innen a völgy bal¬ 
oldalán követni lehet a jövevénykövek folyton emelkedő határvonalát egészen 
az Uplaz hegyorráig. A jégár említett végpontja körülbelül 1160 m. magas és 
mivel innen a völgy alsó vége majdnem 2 km.-nyi távol van, teljesen ki van 
zárva annak lehetősége, hogy a Javorinka-jégárhoz a Siroka-völgyből is 
jutottak volna jégtömegek. 
2. A Bialka-völgy jégára. 
A Javorinka-völgy töl nyugatra és nagyjában szintén északi irány¬ 
ban húzódik el a Magas-Tátra legnagyobb völgye: a Bialka-völgy, mely 
a Halas-tóban, illetőleg Tengerszemben eredő Bialka-pataktól kapta nevét. 
Fővize azonban a Poduplaszky-völgyből jövő, és ez szabja meg az egész 
völgynek irányát is. Ez a fővölgy, melybe balfelől a Békás tavak völgye a 
Bialka-, allosztoka- és végül a Wakszmundszka-völgyek nyilának; jobb felöl 
( 228 ) 
