350 
ROTH SAMU: 
még a Cservena skala nevű sziklafalak előtt egyesült a főtörzszsel és mint¬ 
hogy a Bialka-vólgy esése igen jelentéktelen, — a Bialkánaka Poduplaszky- 
patakkal való egyesülésétől a Cservena-skaláig több mint 2 km.-nyi úton 
alig 100 m., — nagyon természetes, hogy ezen óriási jégtömegeknek egye¬ 
sülése következtében a völgy hátrább eső szakaszában némi torlódás támadt. 
A Bosztoka-völgy délkelet felé a Bialka felső szakaszával határos és 
attól azon gerincz választja el, mely a Miedziane-csücsnál (2107 m.) kezdődve 
a Swiesztowkán és Ubocson át észak kelet felé tart és az Opaleni-begyben 
(142G m.) végződik. Délnyugat felé a Miedziane, Glatkie (2072 m.) és Swin- 
nicza (2293 m.) között elhúzódó gerincz határolja, míg északnyugat felé a 
Swinnicza, Koziwierch (2259 m.), Gránát (2217 m ), Krzyzne és a Rosztoka- 
csúcsban (2092 m.) végződő Woloszyn képezi határát. 
Részint ezen magas csúcssorok és a köztük elterülő mélyedések és sza¬ 
kadások, meg inkább azonban a völgy felső szakaszának terjedelmes és 
1670 m.-nél nagyobb magasságban fekvő medenczéi igen alkalmasak voltak 
hatalmas jégtömegek létrehozására. 
Ha a Zawrat-hágón át a Swinnicza mellett ezen völgybe lépünk, óriási 
törmelékhalmokkal és meredek sziklafalakkal körülvett medenczébe jutunk, 
melynek fülkeiben most is egész nyáron át terjedelmes hómezők fehérlenek. 
Ezen medencze legmélyebb pontján 1889 m. magasságban fekszik a három 
oldal felől törmelékkel körülvett Hátsó- vagy Jeges-tó, a Lengyel-Öttó leg- 
magasabbika; előtte még egy kis tócsa terül el szálban lévő sziklában kivájt 
mederrel; ugyan ilyennek bizonyul be közelebbi vizsgálatnál a Nagy-tónak 
medre is. A Jegestóban összegyűlt hó- és jégtömegek délfelé hagyták el a me- 
denczét, lehorzsolva az útban lévő sziklagátat es magokkal szállítva sok törme¬ 
léket, melyet azután a Fekete-tó északi és részben keleti oldalán hatalmas 
gát alakjában leraktak. A jégár ezen gáttól balra haladt el egyenesen a 
Nagy-tó felé tartva, mely a Tátrának legnagyobb tava. Itt két ágra szakadt: 
az egyik az útban lévő sziklaháttól balra haladt, a másik pedig jobbra for¬ 
dult és a Kis- és Előlső-tó jégtömegeivel egyesülve bocsátkozott le a fővölgybe. 
Teljes erejében azonban egészen elborította a jégár az útjában állott aka¬ 
dályt, a mint erről a sziklahát lehorzsolt felszíne tanúskodik. A Nagy-tó 
medre szálban lévő sziklában van kivájva, ugyanaz mondható a tőle keletre 
lévő Kis- és Előlső-tóról, valamint a még tovább keletre fekvő víztelen me- 
denczéről is. Ezen tavak közvetlen környékén mindenütt világosan látható a 
jégár vájása és horzsolása. Az ezen tavakat a fővölgy felé elzáró gát három 
helyen át van törve, hol a jégár jég- és víztömegei lefolytak. Az áttörések 
keletről nyugatra, vagy is a völgyben felfelé haladva folyton kisebbedö ma¬ 
gassággal következnek egymásután. Az első a kiszáradt medencze előtt fek¬ 
szik, és rajta ösvény vezet át a fővölgybe; a másik az Előlső-tó keleti vége 
előtt van; a víztükör feletti magassága körülbelül 5 m.-re tehető; a harma¬ 
diknak magassága csak 2—3 m. Most a víz az Előlső-tóból a Kis-tóba és 
(á34) 
