ROTH SAMU: 
352 
A leírt eset egyáltalában a legtanulságosabb és legjellemzőbb csiszolás, 
melyet eddig a Magas-Tátrában találtam. 
Lebocsátkozva a Eosztoka-menedékház felé egy kis morénaterületre 
jutunk, melyet a Bialka és Rosztoka egymással tálálkozó oldalmorénái alkot¬ 
nak, tőzegmocsárral telt medenczét zárván körül. Ezen morénákat megapadt 
jégárak rakták le; a teljes erejükben volt jégárak magasan a fentebb leírt 
csiszolás felett találkoztak. 
Ezután már csak a Wakszmundszka-völgyből szakadt egy kis mel¬ 
lékág a Bialka jégárba. Ezen völgy Koszysta nevű jobboldali mellék¬ 
völgye, a 2000 m.-nél jóval magasabb Ivoszyszta, Krzyzne és Woloszyn csúcs¬ 
csoportoktól van körülvéve és hajdanában szintén jégárt rejtett magában. 
Erről tanúskodik a völgy jobb oldalán elterülő oldalmoréna, mely a tulaj- 
donképeni Wakszmundszka-völgy jobb oldalán folytatódva a Bialka-völgy 
bal oldalán lévő és a Rosztoka-csúcs északkeleti oldalán elhúzódó hatalmas 
oldalmorénával egyesül. Ezen utóbbi moréna azon tájon, hol a Rosztoka- 
menedékháztól a Wakszmundszkára vezető gyalogösvény a moréna mögött álló 
kosár mellett halad el a törzskari térkép szerint 1263 m. magas és minthogy 
a Bialka talpa ezen irányban legfeljebb 1000 m., a fő völgy jégára itt 263 m. 
vastagságot ért el. Ez úgy látszik a Bialka-jégárnak legnagyobb vastagsága, 
mert innen a völgy már kiszélesedik, úgy, hogy a Wakszmundszka-völgyön 
túl a Eussinova polánán a jégár szállította gránit már csak 1225 m. (az én 
mérésem szerint, Partsch szerint 1229m.) magasságban van, minek 245 m. 
vastagság felel meg. Van ugyan a Wakszmundszka-völgy baloldali lejtőjén 
még 1274 m. magasságban is egy oldalmoréna, de ennek létrehozásánál alig 
szerepelt a Bialka-jégár. Ha ugyanis a Przyslopról a Wakszmundszka-völgy 
bal oldalán a Eussinova polena felé haladunk, nem messze azon ponton 
alul, hol a Eosztoka-menedékház felé vezető ösvény útunktól elválik, az út 
mellett egyes gránitdarabokat lelünk. Nem sokára emelkedni kezd ösvényünk, 
s ott a gránitdarabok száma is gyarapodik, míg felérve egy kis gerinczre, 
az úttól jobbra szép oldalmorénát látunk, mely igen tekintélyes vörös- 
homokkő- és gránitsziklákból, tehát olyan kőzetekből áll, milyenek csak 
a Wakszmundszka-völgyből, illetőleg annak «Ivoszyszta» nevű mellékvölgyé¬ 
ből juthattak oda. Ezen oldalmoréna magassága mérésem szerint 1274 m. 
Ha azt a Bialka-jégár hozta volna létre, közel 300 m. vastagnak kellett 
volna lennie, mivel a Bialka-völgy alja e tájon körülbelül 980 m. De az 
ellen szól az anyagon kívül még ezen oldalmoréna gyors esése és apadása is, 
melyet utunk folytatásában tapasztalunk rajta. 
A Russinova-polánára érve és a gránit elterjedésének felső határát fel¬ 
keresve, dél felé igen szépen látjuk a Rosztoka-csúcs előtt elhúzódó és 
fentebb leírt oldalmorénát, de látjuk egyúttal a Bialka jobb oldalán a Cser- 
vena-skalától megszakított oldalmorénát is, a mint az a sziklafal északi 
végétől különösen kezdetben gyorsan eső terrasz alakjában a Lysától 
(236) 
