354 . 
ROTH SAMU! 
A Golyn felemelkedve, a gránitdarabok száma mindinkább apad és a szálban 
lévő mészkő törmelékei gyarapodnak, de teljesen nem szűnik meg a gránit 
ott sem és még a Goly legfelsőbb pontján is gránitszikla hever. A hágó 
alsóbb részeit a többé-kevésbbé gömbölyded és sokszor 2 m 3 -nél is nagyobb 
gránittömbök teljesen ellejhk. Ha az 1209 m. magas Goly-tetőtől a Bialka- 
völgy irányára merőleges vonalat képzelünk, ez nem messze a Lysa felett 
metszi a Bialka 975 m. magas medrét, s minthogy a Bialka fentebb leírt 
jobboldali morénája saját mérésem szerint 1083 m., tehát csak 108 m.-nyíre 
van a Bialka medre felett, egy új és szintén nehezen megfejthető probléma 
előtt állunk: t. i., hogy a jégár bal oldala közel 240 m.-nyíre emelkedett 
a völgy talpa felett, míg jobb oldalának megfelelő magassága alig 110 m. 
volt. A jobb és baloldal között tékát vagy 130 m.-nyi magassági különbség 
mutatkozott. A Goly-dombtól a széles gerinczen (Hurkotne) tovább észak 
felé ismét gyarapodik a gránitsziklák száma, de vastagabb réteget seholsem 
képeznek, a mint azt több helyen a szálban lévő harmadkorbeli homokkő 
és pala bizonyítják. Aránylag legtömegesebb a gránit a gerincz tetején, lefelé 
mindinkább apad és a lejtő alsó felében gyakran tekintélyes területeken, 
különösen a Lysa alatt kiálló sziklafalon túl, alig találunk gránitot. Ha a 
gerinczen tova haladunk, az 1171 m. magasnak jelölt Glodowkára jutunk, 
de itt sincs vége a gránitnak, sőt utunk, mely ezen tetőn át vezet, olyannyira 
van különböző nagyságú gránithömpölyökkel borítva, hogy inkább valamely 
hegyi patak medréhez, mint úthoz hasonlít. De az úttól jobbra és balra is 
igen sűrűn találunk többnyire mohborította gránitsziklákat, melyek között 
3-—4, sőt 6 m 8 nagyságúak is fordulnak elő. Ismét folytatva lefelé menő 
utunkat, végül mérésem szerint 1097 m. magasságban, nem messze azon 
helytől, hol a Ciehára vezető gyalogút válik el Htunktól, egyszerre meg¬ 
szakad a sűrű gránitburok és néhány lépésnyire onnan alig találni csak 
egy darabot is. Ezen határ nagyjában összeesik azon egyenes vonal irá¬ 
nyával, melyet a Zsdjári-hágóról a Bialka-folyóra merőlegesen húzva kép¬ 
zelünk. A hegyhátról lefelé menve a Bialkának e tájon már 200 m.-nél 
mélyebben fekvő medréhez a lejtőn aránylag ritkábbak a gránitsziklák 
és az említett határvonalon túl már egyáltalában nem találtam ilye¬ 
neket. Lent a völg} 7 alján a hegylejtő fele tőzeges mocsárok terülnek el, 
melyeket gyakran több köbméter nagyságú gránitsziklákkal borított lapos 
hullám választ el a Bialkának néha 20 m.-nél is mélyebb meredek partú 
medrétől. Váljon ezen hullám jégártól ered-e, vagy pedig a Bialka vizének 
régibb lerakodmányának tekintendő-e, azt épen úgy nem sikerült eldönte- 
nem, mint a Bialka jobb oldalán lévő hasonnemü képződményre nezve. 
A hegylejtőn valamint Goly-Glodowka-gerinczen lévő gránittömegek azonban 
csak jégár utján kerülhettek mostani helyűkre. 
A jövevényköveknek a Glodowkán való előfordulásából rendes körül¬ 
mények közt azt lehetne következtetni, hogy a Bialka-jégár e helyen még í 
(238) 
! 
