360 
ROTH SAMU: 
Iák, korhadó fatörzsek és vékony növénytakaróval elfedett üregek felette 
fárasztóvá tették ezen útat, de az ott látottak bőven kárpótolták kiállott 
fáradalmaimat. A mint ugyanis a völgy aljától 121 m.-nyíre felkapaszkod¬ 
tam, gyönyörű, 50 m.-nél szélesebb oldalmorénára értem, mely gránit- és 
vöröshomokkő-sziklákból van alkotva és a begy lejtőjétől élesen elválik. Ott 
pedig, hol a gerincz meredek orralakjában megszakad, terjedelmes meden- 
czét határol, melyben tőzeges, lápos mélyedések gyepborította dombocskák¬ 
kal váltakoznak. Az utóbbiak, a mint a morénától a gerincz tengelye felé 
haladunk, mindinkább magasabbak, anyaguk pedig teljesen megegyezik a 
moréna anyagával. Az oldalmoréna tehát nem jelöli a hajdani jégár legma¬ 
gasabb színtáját. Ezt különben még világosabban bizonyítja maga az itt 
egyszerre megszakadó gerincz, a mennyiben rajta több köbméter nagyságú 
gránitsziklák bevernek és oldalai is ilyen jövevénykövekkel vannak borítva; 
a gerincz alakja után ítélve, különben valószínű, hogy tömegének legna¬ 
gyobb része is ilyen jégártörmelékből áll. A quarzit a gránithoz képest rit¬ 
kának mondható. A kisebb törmelékhez különben itt egyáltalában csak 
nehezen juthatni, mivel sűrű gyep és humus-réteg borítja a talajt és csak 
itt-ott, hol egy kidőlt fenyő gyökerei magukkal ragadták a jégár törmelékei¬ 
nek takaróját, látni némi kis feltárást. Ezen gerincz, az orr végétől néhány 
lépésnyire mérve, 89 m.-rel magasabb az említett oldalmorénánál; a völgy 
alja feletti magassága pedig, tekintve, hogy ezen hely az oldalmorénára 
húzott keresztmetszetnél valamivel feljebb fekszik, bízvást 200 m.-re tehető. 
Ennyi volt tehát a hajdani jégár vastagsága a völgy ezen szakaszában. 
A gerincz orrán, valamint az előtte elterülő medenczében ki lóvén 
vágva az erdő, a látogatónak szabad kilátása van mind a völgy végén lévő 
morénaterületre, mind pedig a túlsó oldalon az egész erdőn keresztül húzódó 
és világosan kivehető oldalmorénákra. Egyúttal magyarázatát is találjuk 
azon feltűnő jelenségnek, hogy a hegygerincz egyszerre oly meredeken vég¬ 
ződik. A völgy baloldali lejtőjének magassága ugyanis e tájon tetemesen 
apad, úgy, hogy a jégár tömegének jelentékeny része ismét átcsaphatott 
a gerinczen, elhagyván eredeti medrét. A jégár ezen rögtöni kiszélesedésével 
járt azután vastagságának hirtelen apadása, mi az oldalmorénáknak gyors 
esését vonta maga után. 
A többször említett gerincz különben szorosan véve nem oldalmoréna, 
hanem a Sucliawoda- és Panszczycza-völgy jégáraitól képezett középmoréna, 
mert az utóbbi jégár is igen tekintélyes nagyságú volt és mivel a Pansz- 
czycza-völgy nem oly mély, mint a Suchawoda-völgy, jégára legalább oly 
magasra emelkedett, mint a Sucliawoda-völgyé. — A Sucliawoda-jégár 
apadása alkalmával a gerincz lejtőjére oldalmorénát rakott le, ugyanazt tette 
a Panszczycza-völgy jégára is, s a mint a Sucliawoda jobb oldalmorénája a 
gerincz orra előtt elterülő medenczét nyugat felől határolja, úgy teszi azt a 
Panszczycza-jégár bal oldalmorénája kelet felől. Ezen utóbbi moréna a 
(244) 
