361 
A MAGAS-TATRA JÉGÁRAI. 
hegygerincz mentében számos hosszant haladó hullámra oszlik, melynek 
mélyedéseit tözeges lápok töltik ki, míg felszinén mohborította jövevény¬ 
sziklák hevernek. Ezek között már valamivel gyakori!)]) a vöröshomokkő, 
de azért a gránit még mindig túlnyomó mind mennyiségre, mind nagyságra 
nézve. 
Hasonló viszonyt tüntetnek fel a Panszczycza-patak törmelékei. 
A patak víztükre és az említett orr közötti magassági különbség mérésem 
szerint 116 m. A Panszczycza-völgy jégára tehát azon átmetszet irányában, 
melyben a Suchawoda jégára 200 m.-nél vastagabb volt, a völgy alja felett 
legfeljebb 116 m.-re emelkedett. A Panszczycza-völgyben a patak jobb part¬ 
ján a Polana Panszczycza nevű tisztás és kosár felett lévő oldalmorénáig 
mentem. Ez alján főleg gránitból áll, feljebb azonban mind sűrűbben mészkő 
és vöröshomokkő is mutatkozik rajta. Ezen oldalmorena is ott egy¬ 
szerre megszűnik; vége jóval hátrább fekszik a túlsó oldalon lévő orrnál 
és körülbelül azon tájon, hol a földrajzi intézet térképé szerint az ÜOOm.-res 
isohypsa a völgy alját éri 55 méternyire van a patak víztükre felett. 
A hegy lejtőjétől 4—6 m.-nyi mélyedés választja el ezen oldalmorénát. 
Vájjon nem fordulnak-e elő jégárnyomok a hegylejtőn meg magasabban is, 
arról, valamint a völgy felsőbb részeinek ide vágó viszonyairól a kedvezőtlen 
időjárás miatt nem szerezhettem közvetlen tudomást. Valószínű azonban, 
hogy az oldalmoréna felett elterülő törmelékmező alatt is vannak még jég¬ 
árnyomok, mivel a völgy túlsó oldalán a jégárlerakodmányok a bécsi föld¬ 
tani intézet geológiai térkepe szerint jóval magasabban terjednek el. A tér¬ 
kép szerint az ItíOOm. isohypsa magasságában erte el a jégár a Panszczycza- 
és Suchawoda-völgy között lévő vízválasztó gerinczét és ott át is hatolt 
rajta, mivel a Suchawoda jégára a túlsó oldalon még nem ért fel a gerin- 
czig, mindamellett, hogy vastagsága felülmúlta a 200 m.-t. A Panszczycza- 
jégár vastagsága e helyen körülbelül 80 m.-nyi volt; tovább lefelé a völgy 
aljának gyorsabb esése következtében, mindinkább növekszik a jégár medré¬ 
nek mélysége és némely helyen felülmúlja a 120 m.-t. Minthogy pedig a 
vízválasztó az 1600 m.-res isohypsától fogva lefelé mindenütt jégártörme- 
lékkel van borítva, a jégárnak állandóan a gerinczig kellett érnie; azonban 
valószínű, hogy azt rendesen át is lépte és hogy a Suchawoda-völgy-jégárral 
egyesülve ezzel északnyugatfelé kanyarodott. A mennyire a Panszezycza- 
polana környékéről kivehettem, a domborzati viszonyok nem szólnak ezen 
vázolt felfogás ellen. 
A Panszczycza-völgy hátsó szakasza azon tájon, hol a Zolta-hegy 
északi lejtője a menedékes és jégártörmelék borította hegyháttal összefügg, 
meredek fokkal végződik. Ezen foktól a völgy baloldalán oldalmoréna ered, 
mely folytonosan esve és a gerinczet mindinkább elhagyva összefügg a fen¬ 
tebb leírt bal oldalmorénával. A jégár azonban legnagyobb kiterjedésekor 
magasabban haladott és a völgy hátsó szakaszában lévő fok táján a törpe- 
(245) 
