ROTH SAMU: 
3(M 
1215 m., a patak víztükre pedig 1154, illetve 1157 rn. magasságban fekszik. 
A patak medre azonban igen meredek falú és valószínű, hogy csak utólagosan 
vájódott be a jégár medrének aljába, melyet 1165 m.-nyi magasnak tart; 
a jégár vastagsága tehát itt is csak 45—50 m. lehetett. S minthogy a völgy 
többi részeiben sem akadunk adatokra, melyek a hajdani jégárt nagyobbnak 
tüntetnék fel, az említett méreteket a jégár legnagyobb vastagságának kell 
tekintenünk. Szélessége, a két oldalmoréna egymástól való távolságát alapúi 
véve, Kalatovvka táján körülbelül 800 m.-nyi volt. A Bysztre-völgy jégára 
tehát a Magas-Tátra kisebb jégáraihoz tartozott. 
A Kalatowka-polánán elterülő oldalmoréna már a gyalogúiról látható 
tanulságosan, a mint hatalmas hullám alakjában elzárja a mögötte fekvő 
völgyecskét; s ha felhatolunk a moréna gerinczére, mesterséges töltésen 
véljük magunkat, mely 15 — 20 m. széles koronával és megfelelő szélességű 
talppal a mellékvölgy felé ív alakban kanyarodva halad el. Mögötte a hegy 
lejtője felé szép gyep borította medencze van, melyen már nincsen gránit. 
Lefelé ezen oldalmoréna mindinkább keskenyedik, és midőn a völgybe 
nyúló mészkősziklafalak elé jut, már nagyon megapadt; hasonlót tapaszta¬ 
lunk, ha felfelé követjük; ott a Giewont keleti nyúlványának, a Wrotkának 
meredek sziklafalához érve egészen megszűnik. 
Az oldalmoréna anyaga főleg gránit, melynek sziklatömegei különböző 
nagyságúak (vau 2—3 m 3 -es is) és többnyire szögletesek; utána következik 
a gneisz és csillámpala; vöröshomokkő és mészkő aránylag ritkán van. 
A moréna belső oldalán, valamint a közte és a patak között elterülő rétségen 
már sokkal gyakoribb a gömbölyűre koptatott gránit. Azok a kerítések, 
melyeket pásztorkunyhók közelében ilyen jövevénykövek összehalmozása 
utján készítettek, főleg gömbölyded sziklákból állnak. A Kasperowa felett 
elhúzódó oldalmoréna nincsen oly jellemzően kiképződve, mint a Kalatowkán 
lévő; a hegyoldal felé csak ritkán lejtősödik és mellékvölgyecskéktöl többször 
át van törve, de azért oldalmoréna-természete kétségtelen. 
A völgy e tájon háromfelé ágazván, mi a leterjedelmesebb ágát, a 
Kondratowa-völgyet kerestük fel. A Kasperowa- és Goryczkowavölgyeket 
nem volt alkalmam bejárni. 
A Kalatowkát elhagyva sűrű erdő borította területre jutunk, melynek 
szerteszét heverő sziklái, valamint a vízmosásoktól feltárt talaja világosan 
elárulja, hogy jégár rakta le. Kezdetben a Kondratowa-völgyböl jövő patak 
bal oldalán haladunk, feljebb azonban jobb oldalára megyünk át. Nem 
messze ezen átjárótól nagy homlokmorénára akadunk, melyet több vízmosás 
igen tanulságosan feltár. Valószínűleg ezt említi Partscii is. A vízmosásokban 
csak nagy esőzések idején foly a viz. A homlokmorénából hosszanti hullámok 
erednek, melyek a völgy tengelyével párhuzamosan haladnak. Még feljebb a 
Kondratowa-polanán az utolsó kunyhó táján ismét homlokmoréna van. 
Ezen morénát is mély (néhol 6—7 m.) meredek falú árok tárja fel. A falakat 
(“248) 
