IRODALOM. 
:;0o 
Nerinea nodosa, iVürb. 
metamorpha, Herb. 
— Szabói, Herb. 
dextrorsa, Herb. 
— Petersi, Gemm. 
— Suessi, Peters. 
•— Lorioli, Zitt. 
— crebriplicata, Zitt. 
Itieria Haynaldi, Herb. 
— Staszyeii, Zeuschn. sp. 
— multicoronata, Zitt. 
— Simmenensis, Ooster. 
— Renevieri, Loriol. 
— obtusiceps, Zitt. 
— austriaca, Zitt. 
-- polymorplia, Gemm. 
— Cabanetiana, cPOrb. 
— rugifera, Zitt. 
melanoides, Zitt. 
Ptygmatis Carpathica, Zeuschn. sp. 
— pseudo-Bruntrutana, Gemm. 
— Meneghinii, Gemm. 
Ptygmatis Mandelsbhi, Bronn. 
Cryptoplocus consobrinus, Zitt. 
— succedens, Zitt. 
— Zitteli, Gemm. 
Cerithium Zeuschneri, Gemm. 
— calamophorum, Zitt. 
— nodoso-striatum, Peters. 
Nerita Sárii, Gemm. 
Pileolus sublaeris, Buvign. 
— imbricatus, Gemm. 
Tylostoma ponderosum, Zitt. 
Trochus Csáklyensis, Herb. 
Astarte pátens, Thdr. &. Etall. 
— striato-costata, Münst. 
Cardium corallinum, Leymerie. 
Pachyrisma Beaumonti, Zeuschn. 
Diceras Miinsteri, Goldf. 
arietinum, Lamk. 
Pholadoviya canaliculata, Köm. 
Terebratula hungarica, Suess. 
— Bolháé, Szajn. 
Cidaris glandiferus, Goldf. 
A 72 gasteropoda között 64- a neriueák családjába tartozik. Ezek határozzák 
meg tehát a fauna jellemét és döntik el a képződmény korát. 
A végkövetkeztetésekben a szerző a leírt íienwm-fajokat öt csoportba állítja 
össze. Az elsőben felsorolja azon 21 fajt, mely a felső tithon-emeletben fordul elő ; 
a második csoportban azon 17 fajt, melyek a régibb tithou-emelet alakjaival közö¬ 
sek ; a harmadik csoportban a szicziliai titkomnál közös 8 alakot; a negyedikben 
a más jurakorú helyiségekben előforduló 10 fajt, és végre az ötödikben a 19 új fajt. 
Ha a régibb titlionból ismert 17 alakhoz hozzászámítjuk még a szicziliai 
tithonnal közös 8 fajt, úgy a régibb tithou-emelet összesen 25 fajjal van képviselve, 
míg a felső titkon (strambergi rétegek) csak 21-el. A felső jurához ellenben 10 
tartoznék. A fajok ezen számarányából, valamint az egyének gyakoriságából szerző 
azon következtetést vonja, hogy a csáklyai neriueák a mediterrán provincia idősebb 
titkon rétegeire utalnak. 
Fuanzenau Ágoston. 
* Nem mint a geológiai leírásban említve van, a strambergi rétegekre. (Földtani 
Közlöny 1877 ; VII. kötet; p. 303.) Bej. 
(-274) 
