ile tillige ind, og deres Plads betegnes kun ved et yderst lille Hul 
(Fig. 10, 1). 
Halsen tager sig paa Rygsiden (Fig. 5) ud som en simpel Tver- 
fure, som jeg’ vil hakle Nakkegruben. I denne sidde de to Gine. Den 
nærmest bagved disse liggende Deel er trukken noget ud i Breden som 
to svage Sidefolder (Fig. 4). Paa Bugsiden finder i Dybden et lig¬ 
nende Forhold Sted, dog saaledes, at den mere strengagtige Overgangs- 
deel fra Bagkroppen til Hovedet er ligesom snæret ind til Halsen ved 
et Tverbaand, Hnl&baandet (Fig. 6, 7, 1*), der i Midten hænger ned i en 
Spids, Halsflippen (Fig. 2, 4, 6, 7. k*), men selv igjen bedækkes af to 
trekantede, mindre frithængende Lapper, som jeg bar kaldet Halskraven 
(Fig. 2, 4, 9. o*). Mellem Rygfolderne og de tilsvarende Bugstrenge, 
der omsnores af Ilalsbaandet, har Halsdelen paa hver Side en meget 
dyb Grube, Axelgruben (Fig. 4), i livis Dybde Finnerne (æ*) sidde. 
I Fordybningen mellem Hoved, Finne og Halskrave paa boire 
Side er Aabningen (Fig’. 4, 9. i*) for Lemmet , der undertiden rager meer 
eller mindre frem, dog kun meget sjelden i sin bele Længde (Fig. 2). 
I\aar Lemmet er trukket ind, hvilket er det sædvanligste, optager det 
den storste Deel af Hovedets Huiilhed (Fig'. 14 a*, b*, c*, g*). — Kag- 
ved den boire Finne er en anden langt utydeligere fælleds Aabning for 
Æggegangen og Sædgangen (Fig. i. t*). — Paa samme Side, endnu lidt 
mere bagtil og tillige noget mere ad Bugsiden, findes Gattet (Fig. 4 ved 
Enden af Tarmen æ). 
Nakkegruben med Oinene, Rygfolderne, Ilalsbaandet med dens 
Flip og Halskraven samt Axelgruberne med Finnerne kan man regne 
til Halsens Dele, omenilskjondt aabenbart Halsegnens Grændscr ere 
meget ubestemte, især paa Rygsiden. Til samme Region maa Lemmets 
Aabning og den fælleds Aabning for Ægge- og Sædgangen regnes, 
hvorimod Gattet i Grunden horer til den Deel, jeg nu kommer til 
at omtale. 
