10 
med et rodt olieagtigt Farvestof og- staae med deres spidse Udforings- 
gange ud igjennem Huden. 
Ved Halespidsen ere disse Pigmentsække (Fig. 27) ikke alene 
hyppigst, men ogsaa sldrst. Maalt med det Schieckske Mikrometer 
(hvormed jeg overhovedet har gjort alle de mindre Udmaalinger, der 
ere angivne i denne Afhandling), er deres Længde her 0,050'"—0,085'"; 
deres Brede 0,050"/ — 0,040"'. De have ganske Formen af Sad;ke, 
hvis ene spidse Ende sidder fast i Huden, men hvis dvrige Deel sidder 
i det underliggende Cellevæv. I Midten har hver Sæk (Fig. 27) en Ind- 
snoring, hvorved den ufuldkomment deles i to Afdelinger, en tykkere 
storre ved Sækkens dybereliggende Ende, en mindre nærmere Huden. 
Paa den yderste Ende har denne mindre Afdeling en kredsrund miirk 
Plade, fra hvis Midte et Ror reiser sig, som aabenbart er Sækkens 
Udforingsgang, og hvis Længde udgjbr 0,012'". Nærmest ved Pladen 
er dette Ror noget kugeldannet, ellers er det smalt og spidst, gaaer 
med sin Spidse igjennem Huden og staaer her frem paa Legemets Over¬ 
flade. Bedst faaer man disse Udforingsgange at see, naar Sækkene 
ere trukne ud af Huden, især naar det er lykkedes at flaae Huden saa- 
ledes af Clione , at nogle af disse Sække blive siddende i det underlig¬ 
gende Cellevæv; men sædvanligen blive de siddende paa Hudens Indside, 
saa at den afltrukne Hud paa denne Side har et Floiels Udseende, af 
disse mange smaa fremstaaende Sække. 
Iblandt disse store Farvesække findes andre smaa, der undertiden 
kun have y 1 ^—hines Storrelse. Paa mange Steder, hvor hine 
storre. ganske savnes, findes disse desto hyppigere. De store Farvesække 
blive nemlig længere fra Haleenden stedse sjeldnere paa Bagkroppen. 
Paa Halsen og Hovedet ere de igjen temmelig hyppige, men af en 
noget forandret Form. Især paa Halsen ere de smallere og stærkt 
bbiede, saa at de ofte synes at være Dobbelsække. 
Disse Farvesække indeholde aabenbart den rode Olie, der sivede 
