12 
Paa mange Steder er Hudmusklernes Leie mere indviklet, saa- 
ledes som jeg navnligen vil komme til at omtale det ved Oinenes Region. 
Paa Hovedet, tildeels ogsaa paa Halsen, finder en noie Forbindelse Sted 
mellem Huden og det almindelige Muskellag, og man vil lieppe her 
kunne adskille egne Hudmuskler. Huden har ogsaa egne Nerver. Paa 
ganske friske Exemplarer, paa hvilke Huden endnu næsten er ganske 
gjennemsigtig, falde de endog ved deres rodlige Farve meget let i 
Oinene. Især udmærke sig to store Hudnerver (Fig. 4 w*, w*), der 
komme frem af hver Axelgrube og forene sig paa Siderne og paa Bug¬ 
fladen af Bagkroppen. 
Hudens Blodkar har jeg ikke kunnet forftilge. 
' V • t i O r r •' 3 f ' ■ • l , , 
Nærmest under Huden ligger et Cellevæv , som i de forskjellige 
Egne er meget forskjelligt. Paa hele Bagkroppen findes det rigeligt, 
og det er i det, at de store Farvesække ligge; ligesom det ogsaa er 
ved det, at Huden paa hele Bagkroppen saa let lader sig trække af. — 
I storste Mængde findes det imidlertid paa den hoire Side i Omegnen 
af Hjertet, og der hvor desforuden Urinsækken ligger. 
Paa Finnerne er Cellevævet under Huden ikke saa rigelig til¬ 
stede; og paa Halsen og Hovedet er det saa kort, at Huden sidder 
meget fast til det underliggende Muskellag. Ted at flaae Huden af fra 
Bagkroppen af, opstaaer Vanskeligheden paa Rjgsiden altid omkring 
Oinene, paa Siderne i Axelgruberne, og paa Bugsiden ved Halskraven. 
Paa Brændeviinsexemplarer er dette Cellevæv almindeligviis gjennem- 
trængt af den Vædske, hvori de have ligget, og paa de Steder, hvor 
Cellevævet er rigeligt tilstede, staaer Huden poseagtigt frem, eftersom 
disse Fremstaaenheder skarpt begrændses overalt hvor Huden ligger tættere 
til de underliggende Dele, eller hvor Hudmusklerne ere sammensnorede. 
