28 
biode Legemer med afrundet Spids. Deres Overflade, viser sig selv ved 
stærlt Forstorrelse glat. De ere hule, og deres Huullied staaer 1 For¬ 
bindelse med Hovedhuulheden, saa at man fra den aabnede Hovedhuul- 
hcd kan kigge iud i dem gjennem en Aabning, der ogsaa tjener til Gjen- 
nemgang for idetmindste 3 Længdemuskler, eller Muskelsener, og en 
tyk Vervegreen. Senerne sætte sig fast keelt oppe ved Folebornenes 
Spidser, saa at disse, ved Musklernes Sammentrækning, maae krænges 
ind, og, netop ligesom Snegleliornene, reent forsvinde udvendig, kun 
efterladende et hoist ubetydeligt Hul (quæ prorsus retrahi possunt , im- 
pressionem relinquentia Fabr.J , der betegner deres Plads, men liggende 
indvendig i Hovedhuulheden krængede og dreiede indefter. De ere 
meget rigtigen angivne halvt indtrukne paa den Ellisske Figur (1. c. 
tab. 15), og i denne Stilling af IVogle anseet for Oine. De deres Plads 
betegnende Huller har Cuvier afbildet, men meget for store og for 
langt nede paa Siderne af Hovedet. Sædvanligviis ere de saa yderst 
smaa, at man sikkerligen ikke vil finde dem, uden at kjende deres Plads 
i Forveien. Cuvier havde den hoist urigtige Forestilling, at Hoved¬ 
keglerne laae indtrukne i disse Huller; Folehornene selv omtaler ban 
ikke. — Til Udskydelsen af Folekornene tjene uden Tvivl de Kreds¬ 
trevler, som man ved en stærk Forstorrelse bliver vaer paa dem. 
Vi ville nu gaae over til den verticale Spalte i Middellinien af 
Hovedet mellem de to smaa Hovedkugler (Fig. 10. p). Fabricius kalder 
denne Spalte paa en meget ubestemt Maade Munden, omendskjondt ban 
meget godt kjendte selve Munden og angav denne for at være det. 
Denne verticale Spalte strækker sig fra Hovedets Ryg- til dets Bugside, 
paa hvilken sidste den gaaer lidt dybere ned, saa at de to smaa Hoved¬ 
kugler her ere skilte lidt mere fra hinanden. Hovedet er dog i det 
Hele noget fordybet i dette Mellemrum, selv mellem de store Hovedkug¬ 
ler (see Fig. 9), og Hovedkappernes Rande ere lier forenede med 
Mundvinklerne (see Fig. 11). 
