40 
forestille, slet ikke, derimod Spiserdrsliovedet temmelig* godt. Jeg for¬ 
moder derfor, at dette liar været iturevet paa sin Bugflade imellem Sidekaps- 
lerne og Tungeroden, og at Cuvier liar taget denne Rift for den “tre¬ 
kantede” Mundaabning, “der havde Udseende som om den var stukken 
med en Troisqvart”. Saaledes bliver det tillige forklarligt, at denne 
store Iagttager hverken fandt Sidetænderne eller Hovedkeglernes kreds¬ 
formede Stilling omkring Munden, omendskjondt de tydelige Angivelser 
om dem af Pallas og Fabricitis vare liam noie bekjendte. At Tungen 
skulde have været seet af Cuvier eller andre Iagttagere, uden at tillige 
hele Spiserorshovedet var blevet fundet, er lioist usandsynligt, og nogle 
derpaa tydende Angivelser beroe sikkerligen paa en Misforstaaelse, som 
jeg troer længere nede, ved Halskravens Beskrivelse, at kunne oplyse. 
§ 13- 
Spiseroret og Spyttekjertlerne . 
Spiserorets Sliimhinde er, som allerede ovenfor blev bemærket, 
forsynet med stærke Længdefolder. I en Afstand af \ Ui fra Spiserorshovedet 
gaaer det under Halsringens forreste Gangliepar, l /y/ mere bagtil bliver 
det tæt omfattet af dens to midterste Gangliepar, og atter længere 
bagtil gaaer det hen over Halsringens bageste Gangliepar (Fig. 15). 
Denne Gjennemgang gjennem Halsringen skeer lige i Svommeredskabets 
Rygindsnit. 
Paa denne hele Vei er Spiseroret ledsaget af de to Spyttekjertler , 
hvilke Cuvier forst har beskrevet. Disses blinde Ender ligge i Indvolds- 
huulheden tæt op til Leveren; ofte hænge de paa dette Sted tæt sam¬ 
men, forenede ved Cellevæv, saa at det ved forste Oiekast seer ud, 
som om de gik over i hinanden. Hver af Spyttekjertlerne er et enkelt 
blindt Ror, der dog indvendigen ikke er ganske liuult, men har en egen 
Bygning, som ikke vil være let at udgrandske ved umiddelbar Under- 
