u 
gjemtes levende en Dag’ over i Sovand, bleve de fortærede af disse, hele 
og’ holdne. 
I Spiseroret af mine friske Exemplarer fandt jeg oftere en Klump 
(Bolus), hvis Bestanddele ikke vare gjenkjendclige, men som formodentlig 
hidrorte fra det Rensdyrkjod, hvormed de vare bievne fodrede paa Rei¬ 
sen. I Tarmen fandt jeg kun ringe Spor af Næringsmidler. Hvad Fa- 
bricius mener med folgende Ord, kan jeg ikke bestemme: 66 Tn quibusdam 
moneculæ nifjræ dilatatæ antice maximain partern occupant qucc exere- 
menta”. Men Fabricius kjendte overhovedet kun meget ufuldstændigen 
Betydningen af de indre Dele. 
Om Maveforddielscn. har jeg kun faa sikkre Kjendsgjerninger 
at berette, men desto flere Gisninger. 
Mavens rummelige Huulhed fandt jeg altid ganske tom. Dens 
Blindsække vare derimod meget ofte — fulde af Olie. Man behover 
sa*dvanligviis ved Cliones Anatomie kun at gjdre et lille Stik i Leveren og 
derhos i Maven, saa stiger en stor, guul, klar, men tykflydende Olie- 
draabe frem, og udbreder sig paa Vandets Overflade som en tynd i 
Regnbuefarverne spillende Ilinde. 
Denne Kjendsgjerning synes kun at være et enkelt Exempel paa 
en meget almindelig Regel i Polarfaunaen. Det er virkelig ikke alene 
Polarlandenes hbiere Dyr, hvis Lever og tein subeutanea er fuld af 
Olie, men ogsaa de lavere, idetmindste Molluskerne. Saaledes finder 
jeg det navnligen hos Onichoteuthys , og saaledes synes det Lag Olie, 
der viser sig paa Brændevinen af alle Glas med grønlandske Bloddyr, 
at angive det. 
Der opstaaer nu forst det Sporgsmaal, om denne Olie er et Secret 
af Leveren? og at det virkelig er saaledes, derfor taler, at netop Leveren 
hos de hbiere Polardyr i Reglen er meget olieholdig. Dernæst hvortil 
denne Olieafsondring tjener? og herom maae vi vel tilstaae vor Uvidenhed. 
