51 
og- Halskravens lioire Sidelap (Fig. 24, 9, 14, i*). Det er ganske vist denne 
Aabning, som Cuvier anseer for Kjonsdelenes fælleds Aabning, uagtet 
han siger, at den ligger under Finnen. Idetmindste maa han mene 
denne overmaade let i Oine faldende Aabning, naar han i sin Memoire 
over Clione pag. 8 siger: “ petite hourse ronde , gui s’ouvre pres du col 
Men naar Blainville (Diet. des se. nat. Art. ClioJ siger: u au cotc droit , 
entre Vappendice de ce coté (Halskraven) fy l’orfjane de la notation , est 
la terminaison de l’anusfyde la generation , dans un tubcrcide commun” 
saa er det venteligen kun Gattet, at denne fortjente Naturforsker har 
fundet, omendskjondt Angivelsen af et Tuberkel passer mere paa Aab- 
ningen for de indre Kjonsdele. Længden af hele Roret var paa mit 
store Exemplar 15'", paa de smaa omtrent hvorved maa bemærkes, 
at den noiagtige Udmaaling blev overmaade vanskelig ved de mange 
Vindinger af en saa yderst skjbr Deel. Skjærer man Roret op, saa 
finder man, at dets mælkehvide Farve kun for en liden Deel kommer fra 
dets Indhold, men iovrigt hænger ved dets Vægge. Seet under Mikro¬ 
skopet vise disse Vægge mange kornede, runde Smaaklumper, formo¬ 
dentlig lyertelagtige Acini, mellem hvilke Væggene selv ere overmaade 
tynde og ganske gjennemsigtige. Heraf kan man let forklare Rorets 
store Skjorhed, og man vil maaskee ikke finde min Formodning for 
dristig, at det kunde være gaaet itu for Cuvier, da han undersogte det 
for forste Gang paa et gammelt Viinaandsexemplar. — Hver af de om¬ 
talte Klumper, eller Acini, var 0,010'" i Gjennemsnit, hvert Mellem¬ 
rum mellem dem omtrent 0,001'". Huulheden indeholdt et slimet 
Stof, der ved stærk Forstorrelse syntes at bestaae af lutter krusede 
Traade. 
Den rode Blære (g*) er en Deel, hvis Bygning endnu ingenlunde er 
bleven mig tydelig. Dens yderste Hinde er tildeels meget tynd. Skjærer 
man denne itu, saa studer manforst paa det rode tykkere Ror (f*), som jeg 
har kaldt Blærerbret, og i hvis ene Ende det tynde rode Ror udmun- 
7 * 
