25 
11 . 
Delarnes Ileterogeneitet. 
Xar man sönderdelar ett mineral, äro delarne 
similära, eller homogena, likväl med någon olik¬ 
het tor de regelbundet crystallinska, och de o- 
redigt bildade, mineralierne. Oin man mekaniskt 
sönderdelar de förre (de crystallinska), sa sönder¬ 
falla de i smärre crystaller af samma form . 
hvilka, om de å nyo sönderdelas, gifva delar af 
samma form som de förra, till dess våra instru¬ 
menter ej tillåta mera någon delning, livar och 
en af dessa mindre delar är ett fullständigt mine¬ 
ral. Så delar man t. e. glimmer i tunnare och 
tunnare lameller, Islands spathen i rhoinboider 
o. s. v. De icke crystalliserade mineralierne haf- 
va deremot en oregelbunden sammansättning och 
bestå al en oredig förening af moleculer, livilkas 
massa likväl är homogen, och hvaruti fcgat icke 
urskiljer någon olikhet. En större eller mindre 
del deraf är likväl ett lika fullständigt mineral. 
Helt annorlunda är sammansättningen af en 
organisk kropp. Den består af olikartade både 
yttre och inre delar, hvilka livar för sig icke 
utgöra annat än en del. Således är bladet, mär¬ 
gen bos en vext, icke sjelf en vext, men en del 
deraf. Likväl måste man anmärka att ju mera 
man nedstiger nedåt i de organiska kropparnes 
båda kedjor minskas heterogeneiteten af delarne, 
och bland Algerne och de lägre Djuren linnes det 
vissa slägten t. e. Oscillalorierne, och, som man 
säger, Polyperne, som sönderdelade aldrig så myc- 
4 
