27 
ej på det sättet med de yttre dem omgifvande 
fluider i förhållande, att de utbyta sins emellan 
några partiklar. Tvertom med de organiska krop- 
paruo, livilka oupliörligeii äro underkastade ett så- 
daut utbyte. De emottaga dels genom insagning, 
dels, hos djuren, tillika genom munnen ämnen af 
livilka de inom sin yta urskiija passande elemen¬ 
ter, som de sedan införlifva med sin massa. De 
nilemua dereinot andra, dels genom utdunstning, 
dels genom quarlemnandet och utkastandet at de 
för dem onyttiga delarne, till den yttre naturen. Den 
organiska naturen reagerar således actift på den 
oorganiska omgifuingen, da denna deremot för¬ 
håller sig endast passift. 
15. 
Sammanbit 11 ii i ngskraft. Individualitet, 
Att ett mineral utgör ett lielt är icke under¬ 
ligt. Den kraft som bildat den minsta delen der- 
af, sammanhåller och fortbildar äfven de öfriga. 
( Cohesiori ). Men en organisk kropp består af 
olikartade delar, bildade genom olika krafter, och 
Utgör likväl ett enda helt. Aldrastarkast visar sig 
denna individualitet hos djuren. Ingen del deraf 
kan utgöra något helt. Skild ifrån de öfriga för- 
rultnar den. Men vexterne visa en mellangrad i 
denna lag. De kunna delas i delar, som sjelfve 
kunna fortfara, som totaliteter. Och liksom en 
mindre crystall är ett fullständigt helt, äfvenså väl 
som det hela, hvarutur den blifvit utbruten, äfvenså 
blir en planterad gren ett fullständigt träd. Öfver- 
gången till ett sådant tillstånd finnes hos de läg- 
