31 
membranen ocli de yttre elementen, sa att mem¬ 
branen tillegnar sig vissa partiklar, men befriar 
sig ifrån andra, upkommer åldrarnes olika cara- 
etere genom disproportionen emellan denna dub¬ 
bla vexelverkan. I början gör denna dispropor¬ 
tion ingen skillnad; men då slutligen flera par¬ 
tiklar assimileras, än som kunna afskiljas, styfnar 
membranen, och assimilationen blir trögare. Men 
denna vexelverkan i synnerhet hos de inre delar- 
ne är för litet känd för att kunna ännu tjena som 
grund för en sådan hypothes. 
Döcl är organiska kroppens uplösning genom 
sina rörelsers, eller lifvets, afstannande. Så snart 
lifvet upliör linnes intet hinder för de kemiska e- 
lementernes vanliga förening. Det är i synnerhet 
syret, som vid ett sådant tillfälle visar sig verk¬ 
samt, och förenar sig med de få enkla ämnen, 
hvilka utgöra de organiska kropparnes massa. Be¬ 
ras kol blir kolsyra, deras väte vattn; deras quäf- 
ve salpetersyra, mer och mindre efter olika om¬ 
ständigheter; hvilka sålunda bildade ämnen före¬ 
nade med de i kropparne innehållna jordarter ut¬ 
göra den efter kroppen qvarblifvande massan, som 
slutligen öfvergår till hvad man kallar mull, eller 
humus. Hela denna process kallas förmultning 
oeh förruttnelse; det förra så framt den sker u- 
tan stank, och således hufvudsakligen hos yextäm- 
nen, det senare då dermed en elak stank är för¬ 
enad, och altså merendels hos djurämnen. 
19. 
F'ortplantni ngsförm åga. 
Mineralierne behöfva ej fortplanta sig', emc- 
