44 
och de stenhårda för Lithofyter, liksom mellan¬ 
ting 1 emellan olika riken. 
Hvad vi vid detta tillfälle hafva att anmärka 
är dels Polypernes delbarhet, dels deras knopp- 
ningsförmåga, och grenigliet. 
Trembley klippte en polyp {Hydra grisea 
Gmel.) i 2 delar, och såg hvardera af dessa åter 
vexa till en särskilt polyp; den halfva munnen 
och kransen af tentacler utvexte till en hel mun, 
ocli en hel krans, på hvardera stycket. Han de¬ 
lade dessa polyper derefter i flere delar, ja han 
hackade dem sönder i bitar, och hvarje del ut¬ 
vexte till en fullständig polyp. Dessa försök haf¬ 
va blifvit förnyade och eftergjorde af den nog¬ 
granne Roesel, och den föga noggranne BonY 
de S. Vincent, hvilken senare påstår sig hafva 
observerat denna compensationsförmåga hos alla 
polyper. *) Vi erkänna, att vi icke sätta fullt 
förtroende till dessa vittnesbörd. Vi tro icke att 
en sådan complettering af afskurna tentacler kring 
munnen är möjlig. Ehuru Roesels auctoritet talar 
derför, glömma vi likväl icke huru lätt microsco- 
pet bedrager. 
Mera trovärdighet förtjenar den observatio¬ 
nen, att Polyperne fortplanta sig genom knop¬ 
par. Naturforskarne beskrifva denna egenskap på 
det sätt, att på ytan af polypernes stam visa sig 
knoppar, hvilka, så framt årstiden är gynnande 
och ej för kall, utvexa först till grenar, men snart 
\ 
•) Diet. Classiquc Tom. XIV. |>. 178. 
