46 
i 
25. 
Beroende af årstider. 
Hvar ocli en i våra klimater har märkt, att 
vegetationen förnyar sig ärligen, och med hvarje 
vår. I de varmare länderne, der bladen ej regel¬ 
bundet affalla från träden, äger likväl en sådan 
omvexling i vegetationen rum. Ty det-gifves öf- 
verallt en årstid, antingen af starkare köld, eller 
hetta, hvarunder vegetationen i allmänhet afstan- 
nar, för att derefter återtaga ny kraft; och sam¬ 
ma årstid, som gynnar fröns groning i jorden, 
gynnar äfven de nya grenarnes utskjutande från 
träden. Ma:; uptäcker således hos vexterne livarf 
i deras byggnad, eller omvexling i deras vexande. 
Man skulle, om ej på de fleste träden gränsen 
emellan hvarje^års tillvext blef småningom utplå¬ 
nad, på årsskotten kunna räkna trädets ålder, lik¬ 
som man kan räkna den på de concentriska hvarf- 
ven af veden i stammen. 
Något fullkomligen liknande finnes icke hos 
djuren. De vexa visserligen äfven, och bero på 
det sättet af årstiderne, att födan och nödig vär¬ 
ma är olika, men tillvexten sker likväl ej i or¬ 
dentliga livarf. Ofta aftager ett djur det ena å- 
ret, blir smalare och magrare än det varit förut, 
och återtager derefter å nyo ett annat år sin till¬ 
vext. Ett kreatur kan flere gånger i sin lefnad 
blifva tjockt och smalt; men icke så ett träd. 
Det blir tjockare så länge det lefver. 
Det gifves emedlertid nugot motsvarande hos 
djuren. Liksom en del träd uphöra att vegetera 
