16 
/ 
så länge man vill bringa allt under definitioner, 
återstår ej annat än att förklara dessa dubbla vä¬ 
sen för att vara djur i ett, och vexter i ett an¬ 
nat tillstånd* 
% 
\ 
Naturkroppar nes kedja. 
Redan Aristoteles tänkte sig en fortgående 
kedja i Naturens former, men så länge Natur¬ 
historien var ännu ofullkomlig, kunde denna idee 
icke komma till full klarhet. De författare som 
mest dermed sysselsatt sig, Boddaert, Hermakn 
och Bonnet liafva antagit att denna kedja sålun¬ 
da fortgick, att den lägsta delen utgjordes af 
mineralier; till vissa former af dessa gränsade de 
lägsta vexterne, och till de högsta vexterne slÖ- 
to sig de lägsta djuren, hvilkas kedja slutligen 
kröntes af menniskan. Man insåg i senare tider, 
att en sådan lineär serie icke gifves, och man 
trodde sig komma sanningen närmare, då man 
antog att Naturformerne voro sammanbundne som 
ett nät, utgrenade sig åt alla håll, och i stället 
för sammanbindningen enligt den äldre hypothe- 
gen var lineär, antog man i denna den besta af 
3 dimensioner. 
Andra hafVa föreställt sig Naturen böra sym¬ 
boliseras genom en sfer, upfyld af andra sfe- 
rer, som åter upfyllas af mindre sferer, på det 
sätt att altid den fullkomligaste formen uptog 
centrum, och de mindre fullkomliga periferien. *) 
*) FuiJiB Systema ©rbis vegetabilis, p- 10. 
