7 
yerhlskropparne, och Maml dem, den vi kanna 
bäst, jorden. Jorden åter består af delar, som 
hvar för si# utgöra ett helt af tredje graden, 
och kallas Naturhroppar, och hvaraf redan all¬ 
mänheten urskiljer 3:ne slag, mineralier, vexter 
och djur. Men äfven dessa bestå af delar, som 
livar för sig utgöra ett helt. Mineralierne bestå 
af crjstaller; vexter och djur af organer, som 
haft eller hafva sitt eget verksamhetssystem, och 
äfven desse dela sig understundom i nya slutna 
delar. 
Man måste noga iagttaga denna gradation för 
att ej falla i det fel, som Decandollf. nyligen 
begått, då lian indelat naturkropparne i 4 slag, 
s/jernor och mineralier, vexter och djur. 
För hvar och en af dessa grader existerar en 
grundkraft, som gör dem till ett helt, eller till 
systemer för sig, och sammanhåller deras delar. 
Således synes Naturen i sin totalitet bibehållas 
genom en svängkraft, som förer himlakropparne 
i en ouphörlig rörelse ikring hvarandra. Planet- 
systemerne synas bero af gravitationen till en ge¬ 
mensam centralkropp; Verldskropparna af en 
rätlinig tyngdkraft, som drifver allt emot deras 
centrum; Naturkropparne af en hufvudkraft oli¬ 
ka för hvardera. Den kraft, som sammanhål- 
ler mineralierne, kallas cohesion. Den som sam¬ 
manhållet > externe, är utom cohesion safternes 
rörelse eller vextlifvet, då djuren slutligen utom 
cohesionen och vätskornes rörelse tillika ;t> a ett 
sensuellt lif. 
Jxundskapen om alla dessa särskilta kroppar 
