1,ii !a ,,U,Inin » ens bwtå»d.df1», eller ock med si„ flod fö 
8,r “ il ,,Varje °" riis ’ t™"gersig f rilm i (!cn fl . llk(])iira 
jordmonen. Deras isolerade tillstånd mås (c icke, kan icke, 
u. Äfvcn de måste tråda fram, oel, verka i det of- 
f t ntligu , ej med disputationer, som förmultna inom deras 
murar, utan med skrifter, som ingå i cirkulationen, och 
Jivnraf tiden assimilerar hvad den kan, till underhåll för den 
vevande kulturen, förkastande — till sjif Ilningen i de stora 
IMl.iiotekerne af 400,000 volnmer - allt det, som är för 
hårdsmält, eller för saltlöst, eller redan en gång förut pas¬ 
serat samma vägar. 
Gjorde Akademiernc detta, skulle de välgcrningar, de 
der ig enom utspridde i ett sådant land som Sverge', vara o- 
heråkneliga. Civilisationen år Statens högsta ändamål. 
Denna utgöres af vetenskap oeh konst gemensamt; icke af 
endera särskilt. Vetenskap är civilisationen» märg oeh 
• <» i ni g i fv an de skelett, konsten dess blod oeh dess nerfver. 
De måste höra tillsnninians för att gifva ett lefvanrle väsen; 
deli det land, som tillbeder konsten, men glömmer veten¬ 
skap, blir ett modernt Italien , förtjusande, men förtrampadf. 
Det. var det Poetiska snillet — det var Voitjikh och 
TloirssnAir — . som, då det utsläppte Revolutionens stormar 
öfver Frankrike, gaf tillika folket mod oeh kraft att slita 
feodalisniens nesliga bojor: men det var Kemi oeli M a- 
thematik, som frälste Frankrike i faran, som fördref 
dess fiender, och som ordnade det ånyo. Frankrikes hjeltefid 
föll tillsammans med dess vetenskapliga period; och dess 
poetiska sammanträffade med slafveriots höjd, liksom den nu 
sammanträffar med saknaden af nationens begrafna ära. 
AU detta känna äfvcn Svenskarne. Deraf denna hög¬ 
ljudda väckelse på Akadcmierncs verksamhet. Då dc se den 
ena grenen blomstrande med Södrcns färgprakt, önska de 
att äfven den andra civilisationens gren ej må förtvina. 
livad är då orsaken att Akadctnierne så hårdnackadt 
