59 
Delta fenomen har olika blifvit bedomdt. IVees 
v. Esenbeck d. y. fann sedermera att kornen i 
antheridierne, eller de ståndarlika knapparne hos 
mossorne, då de blifva fria den säck, hvari de 
voro inneslutne, få fri rörelse; *) och slutligen har 
H. BrowN observerat att icke blott Polleni alla 
ståndare utan alla moleculer i naturen, då de 
blifva fria ifrån deras sammanhang i den kropp 
de utgöra, få en sådan rörelse. 
Dessa observationer bevisa att rörelse af en 
inre princip ej är något ensamt tillhörande djur¬ 
riket, utan något som verkligen fins uti vextriket 
afven, och till och med i den oorganiska naturen. 
Enligt den vanliga åsigten skulle således all 
gräns emellan dessa kroppar till följe deraf för¬ 
svinna; men man måste en gång återvända ifrån 
detta sätt att filosofera, — enligt hvilket man oup- 
hörligen söker gränser emellan kropparne, — till 
ett annat, och motsatt, enligt hvilket alla gränser 
måste försvinna i enlighet med de gamles antag¬ 
ne naturlag, Natura non facit saltus. 
Inseende att i alla fall djurens rörelse för¬ 
utsätter en inre egenskap, hafva Naturforskarne 
sökt den naturligtvis i organet för rörelsen, eller 
i musklerne. Men denna orsak går icke så långt 
som sjelfva fenomenet. Hos Polyperne, Infusions- 
djuren, Stråldjuren har man oaktadt deras rörel¬ 
se icke uptäckt några muskler, och hos sjelfva 
de vertebrerade djuren finnas organer, som kun¬ 
na röra sig, men som ej innehålla muskler, t. e. 
*) Me ver tror sig hafva till och med sett Lichoucrnes 
■poridicr röra sig. 1». Z. 1828 p. 151). 
