60 
kammen hos foglarne och alla de delar, hvilka 
äro erectila. Dessutom är det märkvärdigt, att 
d;i man antager rörelsen såsom ett bevis på dju¬ 
risk natur, emedan den förutsätter vilja, sa fin¬ 
nes ett helt muskelsystem hos djuren, öfver hvil- 
ket viljan intet eller föga råder, t. e. respira- 
{ionsorganerne, hjertat och inelfvorne, Till båda 
slageu al rörelser finner man något analogt hos vex¬ 
terne. Mimosernes rörelse är analog med dju-» 
rens sjelfvilliga muskelrörelse. Rörelsen hos He- 
dysarum Gyrans liknar den ofrivilliga rörelsen 
hos djuren, 
Den egenskapen, hvarigenom musklerne åstad-? 
komma rörelsen, är deras contractilitet, en egen¬ 
skap hps djurorganerne, som Lamarck och andra 
nyare Naturforskare (t. e. Bourdon, de Haan, 
Rudolfi, Schweigger) anse för deras mest di- 
stinctifva kännemärke från vexterne, Haller kal¬ 
lade denna egenskap irritabilitet, (hvilken likväl 
vexterne äfvep hafva); andra t. e. Bourdon haf- 
va kallat den myotilitet. Man kan dock icke 
helt och hållet neka vexternes rörliga delar den¬ 
na organiska contractilitet, *) emedan man ej anr 
norlunda kan tänka sig deras rörelse, och man 
lätt observerar den på ledgången af de sensitifva 
vexternes blad. Dutrochet har till och med sökt 
bevisa, att i dessa fall confractiliteten är hos bå-; 
") Lamarck nekar contractilitet eljer livad andra kalla 
irritabilitet hos vexterne. Sensitifvernes rörelser anser 
h,ui u(»komina emlasi genpm eit fillbakahållande (par 
détentej eller delarnes förslappning förorsakad af väti 
pffpflD 38 kurtdiRjstning* Dvtiiociikx vederlägger den¬ 
na mening, Rccl|. A i| a t, p. £27. 
