67 
vexterne. J. E. Smith anser lukten vid förbrän¬ 
ningen, såsom det säkraste reactionsprof för att 
bedönnna, om en kropp tillhör djurriket eller vext- 
riket. Keinisterne funno derefter, att af de 4 
ämnen, som utgöra den organiska naturen, har 
quäfvet öfvervigt hos djuren, och kolet hos vex¬ 
terne. Sprexgel anser denna caracter för en at 
de vigtigäste; hvartill kominer, att de enkla be-' 
ståndsdelarne fyrfaldigt förena sig hos djuren, 
trefaldigt hos vexterne. 
På samma sätt har man trott sig i de jord¬ 
arter, som organismerne producera, finna ett be¬ 
vis på deras olika natur. Man har trott alt t. e. 
djuren producera genom sin lifsprocess kalk, vex¬ 
terne kisel. da, det gafs naturforskare, som trod¬ 
de, att kalkbergen på jorden hafva sitt ursprung 
fran djurriket blott. — Ben, snäckskal, äggskal 
feo. innehålla liufvudsakligen kalk, liksom inan 
finner kisel i vexternes epidermis, ja i deras saf¬ 
ter ( Tabashecr ). Väl återstod alltid frågan om 
ej organismerne uphämtade dessa ämnen från den 
materia de använda till sin föda, men några för¬ 
sök af Vauquelin och andra naturforskare syn¬ 
tes tala för deras ursprungliga production inom 
organismerne. 
Ehuru intressanta dessa undersökningar i sig 
sjelfva äro, kunna vi dock icke hoppas att ge¬ 
nom dem komma till ett säkrare resultat rörande 
gränsen emellan de båda naturens riken. Äfven 
vexterne producera kalk, och allmänneligheten af 
deras kisel-production har man icke ens försökt 
att bevisa. De öfriga kemiska olikhoterne tåla 
likaledes en mängd undantag, 
