68 
38 . 
Reflexioner. 
Denna framställning; af djurens och vexternes 
väsendtliga skillnad visar oss att én skarp gräns 
dem emellan icke finnes. Men vi få derföre ej 
sluta, såsom man vanligen slutar, att vexter och 
djur icke äro väsendtligen skilda. Skilda äro de 
visserligen som tendenser, som ideer, livilka natu¬ 
ren sökt att verk liggöra i alla deras nuanser, och 
i alla deras grader. Men då de äro tendenser, 
så följer äfven, att det måste gifvas grader der- 
af, hvaruti caracteren mer och mindre försvinner, 
och således äfven der, den för menskligt öga och 
menskligt förstånd icke existerar. 
Antingen vi utgå ifrån en numera — ehuru 
med orätt— förkastad final filosofi, eller vi blott 
betrakta Naturens vexlande tafla, skola vi finna, 
att för hela materiella skapelsen ligger till grund 
realiserandet af 4 ändamål, mångfald, enhet, 
shönhet och fullkomlighet. Men så,soin skönhet 
och fullkomlighet ej kan vara utan mångfald 
och enhet, så kan man anse de 2 första såsom 
endast underordnade de 2 senare, d. ä, under 
framställning af mångfald och enhet, skulle na¬ 
turen utveckla sig uti eller stiga till skönhet 
och fullkomlighet. De 2 senare uttrycka tendens 
sen, de 2 förra medlen, — Man skall vidare fin¬ 
na, att i hela denna materiella Natur icke ett mo¬ 
raliskt ändamål, icke rättvisa, på något sätt in¬ 
gått uti skapelsens plan. 1 hela den lägre na¬ 
turen råder ofta grymhetens och styrkans lag. I 
skogarne regera rofdjuren enväldigt, och man fin- 
I 
