71 
* 
skan var itleen om sjelfständighet gifven, och 
med denna, ideen om Ufvet. 
Lifvet förutsätter en inre sjelfständig verk¬ 
samhet, men som tillika är beroende af den yttre 
naturens krafter och agentier, eller som står i 
vexelverkan med den yttre naturen. Att efter 
detta allmänna begrepp bilda en kropp var den 
första afdelningen af skapelsens plan. En blott 
lefvande kropp är vext, och så vidt som ett djur 
blott lefver, är det en vext. Inre lif genom yt¬ 
tre vexelverkan är vextens allmännaste egenskap. 
Denna yttre vexelverkan behöfde visserligen 
ej vara annat än underhållet, och vextens enda 
yttre organ således vara roten. Men en enda 
kraft var lör ringa för att åstadkomma den mång¬ 
fald, som är ett af naturens aldrig öfvergifna 
syftemål. Blott 2 organer för denna vexelverkan 
voro redan tillräcklige att åstadkomma denna 
mångfald. Detta andra organet blef andedrägts- 
organet, bladet. Dessa 2 organer äro vextens 
allmänna yttre organer. Med roten i jorden, med 
bladet i luften, kom vexten att lefva i 2 olika me¬ 
dier, och att blifva en communicationskropp emel¬ 
lan jordens 2 constituerande delar, jord och at- 
mosfer. — Härigenom upstår alen polaritet, som 
visar sig hos vexten. I dess ena ända insuger 
den näiingen. Näringen genomstryker dess kropp, 
förarbetas genom lifskraften, sättes i bladen åter 
i contact med den yttre naturen, då den hämtar 
nya delar i atmosferen, hvilka göra den circule- 
rande saften sålunda först assimilerbar. 
Vextens kropp har således ett system af orga- 
