72 
■ner, genom hvilket näringen insugas och.»förarbe¬ 
tas till lympha. Detta system kallas det iympha- 
liska systemet. Dess begge poler äro rot ocli 
blad. Näringen, som inhämtas uti jorden, är 
mull, eller förmultnade organismer, hvilkas ex- 
tract insuges af roten. Hoten utbreder sig fritt 
i jor<len. Bladen sväfva fritt i atmosferen. 
Alla de öfriga vextens organer, som ej ligga 
emellan blad och rot, hafva ingenting gemensamt 
med vextens underhåll, eller vextens individuella 
lif. De åsyfta andra ändamål, neml. vextformens 
bibehållande på jorden. De äro blomman och 
frukten, (fruotificater) 1 , men dock ej annät Un 
förändrade blad. 
Men genom denna organernes utbredning i luft 
och i jord , äro vexterne underkastade de vex- 
lande årstidernes åverkan. Skillnaden emellan köld 
och hetta är i jorden jemn, men uti atmosferen 
för stor, för att ett så fint organ som bladet skul¬ 
le kunna uthärda den. Roten förblifver derföie, 
men bladen falla, när vintern nalkas. E 11 anstalt 
måste således vara, hvarigenom nya blad kunde 
utveckla sig, när våren återkommer. Denna an¬ 
stalt är knoppen. Denna knopp har nästa åi‘ nya 
knoppar, och så i det obestämda. 
Af dessa 2:ne vilkor kom Naturen således ic¬ 
ke till någon form, som närmade sig menniskan. 
Ingen intelligent förmåga behöfdes för att upfyl- 
la alla vextens ändamål. Endast den ena tenden¬ 
sen af Naturens skapelse — tendensen till skon- 
het — realiserades på detta sätt. .Tendensen ti 
fullkomlighct återstod. 
